ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/5593/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Прокопчук Т.С.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року (суддя Татаринов Д.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, - 

                                                                 ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС» звернулось з позовом  до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію №741/ІПК/99-00-09-03-02-06 від 02 березня 2021 року надану Держаною податковою службою України.
Зобов`язати Державну податкову службу України надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що консультація про необхідність Товариству, як особі яка має отримує пальне, частину з якої реалізує, необхідно зареєструвати акцизний склад на якому зберігається пальне для власних потреб,   була надана з урахуванням описаної Товариством практичної необхідності коли Товариство одночасно здійснює зберігання пального для власного споживання і реалізацію пального поза місцем такого зберігання.  
Справа розглянута в порядку письмового провадження у зв`язку з неявкою учасників справи. 
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований як юридична особа 04 березня 2003 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено 23 травня 2005 року запис за номером 11031200000003604. Юридична адреса: 69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, буд. 3-А, кв.76. Види діяльності за кодами КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 20.11 Виробництво промислових газів; 25.29 Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Позивач є платником акцизного  податку 07 квітня 2017 року, що підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку від 18 червня 2021 року.
Для здійснення господарської діяльності позивачем отримано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №990614201901629, дані про яку містяться в  Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. 
Також позивачем отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний №08250414202001463, дані про яку містяться в  Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.
Для зберігання пального виключно для потреб власного споживання товариство має резервуар для зберігання пального 5000 л. = 5 куб м., який використовуються для зберігання дизельного палива виключно для заправки і виконання транспортної роботи власних автомобілів.
Про наявність власних автомобілів позивачем подано Повідомлення  про об`єкти оподаткування  або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (форма №20-ОПП).
Наявність ємності для палива 5000 л., як основного засобу позивача, підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 01 вересня 2020 року та видатковою накладною №29 від 02 червня 2020 року на придбання паливного модулю резервуару 5000 FUDPS.
Позивачем листом №391 від 08.12.2020 «Про надання консультації» здійснено письмове звернення до Державної податкової служби України для отримання консультації з питання: Чи необхідно суб`єкту господарювання реєструвати акцизний склад на місце зберігання пального для власних потреб (дизельне пальне для заправки власних авто), з урахуванням того, якщо такий суб`єкт господарювання здійснює діяльність з оптової торгівлі пальним (газу скрапленого в балонах), за відсутності місць оптової торгівлі, має ліцензію на цю діяльність та додатково ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), та у зв`язку із здійсненням цієї діяльності є платником акцизного податку.
У відповідь на зазначений лист Державною податковою службою України надано Індивідуальну податкову консультацію №741/ІПК/99-00-09-03-02-06 від 02 березня 2021 року, в якій зазначено, що відповідно до абзацу 2 підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України платники податку-розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати, зокрема, але не виключно, усі акцизні склади – у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Отже, з урахуванням описаних товариством умов, йому необхідно реєструвати акцизний склад на якому зберігається пальне для власних потреб.
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем при наданні податкової консультації не було враховано, що у зверненні позивача за наданням індивідуальної податкової консультації зазначено, що позивач має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №990614201901629, тобто не є розпорядником хоча б одного акцизного складу. Судом першої інстанції зазначено, що висновок відповідача про необхідність реєстрації акцизного складу не відповідає вимогам чинного законодавства.
За висновками суду першої інстанції позивач не є та не може бути розпорядником акцизного складу у розумінні норм Податкового кодексу України, так як у нього відсутній будь-який склад, що має ознаки акцизного складу.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платниками акцизного податку є: особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.
Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14  Податкового кодексу України реалізація пального або спирту етилового для цілей   розділу VI   цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
Відповідно до підпункту 14.1.224 пункту 14.1 статті 14  Податкового кодексу України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу;
Відповідно до пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14  Податкового кодексу України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу.
Відповідно до абзац 2 підпункту 230 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати, зокрема, але не виключно, усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Як було встановлено судом першої інстанції, у індивідуальній податковій консультації №741/ІПК/99-00-09-03-02-06 від 02 березня 2021 року на підставі лише вищезазначених норм податкового законодавства ДПС України здійснено висновок про те, що позивачу необхідно реєструвати акцизний склад на якому зберігається пальне для власних потреб.
Судом першої інстанції вірно було враховано, що у зверненні позивача за наданням індивідуальної податкової консультації зазначено, що позивач має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №990614201901629, тобто не є розпорядником хоча б одного акцизного складу.
Зазначений факт ДПС України не було враховано при наданні індивідуальної податкової консультації, з урахуванням чого висновок відповідача про необхідність реєстрації акцизного складу не відповідає вимогам чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не є та не може бути розпорядником акцизного складу у розумінні норм Податкового кодексу України, так як у нього відсутній будь-який склад, що має ознаки акцизного складу.
Абзацом 52 статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР встановлено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Відповідно до абзацом 56 статті 1 Закону №481 зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Частиною 8 статті 15 Закону №481 визначає, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14  Податкового кодексу України реалізація пального або спирту етилового для цілей   розділу VI   цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам. Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
Таким чином, при визначенні приміщення та/або території акцизним складом, необхідно враховувати серед критеріїв зокрема і обсяги отриманого протягом календарного року пального.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що зберігання пального для потреб власного споживання здійснюється позивачем як окремий елемент господарської діяльності, що виключає необхідність реєстрації ним резервуару для зберігання пального ємністю 5000 л., який використовуються для зберігання дизельного палива виключно для заправки і виконання транспортної роботи власних автомобілів, - як акцизний склад.
Приписи Податкового кодексу України не вимагають від платників акцизного податку, що здійснює зберігання пального для власних потреб, обов`язку створювати акцизний склад, якщо на ньому не здійснюється операції з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
          Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
ТОВ «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС» в запереченні на апеляційну скаргу було зазначено  прохання здійснити розподіл судових витрат у зв`язку з апеляційним переглядом справи в сумі 3000грн.,  додано  копію рахунку №02/02 від 02.02.2022, платіжне доручення №140 від 02.02.2022 на суму 3000грн., акт  прийому-передачі послуг  від 03.02.2022
Враховуючи  вимоги ст. ст. 134, 139 КАС України, колегія суддів вважає необхідним стягнути  вказану суму на користь ТОВ «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС».
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС»  до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації залишити без змін. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  «ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ГАЗПРОМСЕРВІС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 27 квітня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук