УХВАЛА
19 травня 2022 року
м. Київ
справа № 127/16456/18
провадження № 51-1459 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте, засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений порушує питання про скасування оскаржених судових рішень фактично через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Однак, на обґрунтування своїх вимог засуджений наводить доводи, які за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України), невідповідності висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам та оцінки доказів у кримінальному провадженні (ст. 411 КПК України), що відповідно до положень ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Частина 1 ст. 433 КПК України встановлює межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин здійснюється судом касаційної інстанції в межах доводів касаційної скарги.
Крім того, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду засуджений не вказує які конкретно доводи його апеляційної скарги та сторони захисту, у порушення вимог ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Зокрема, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, засуджений не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для її скасування.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте, у касаційній скарзі засудженого відсутнє належне формулювання його вимог із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.
Як убачається зі змісту прохальної частини скарги засуджений одночасно зазначає кілька вимог до суду касаційної інстанції, а саме: скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зокрема, дослідивши докази кримінального провадження, що прямо заборонено ст. 433 КПК України, разом з цим, вказує про можливість застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону  № 2046-VIII від 18.05.2017, що є наслідком зміни оскаржених судових рішень.
Тобто вимоги засудженого до суду касаційної інстанції не конкретизовані та не відповідають приписам ст. 436 КПК України.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                        ОСОБА_3