ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 р. 	Справа № 520/15096/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) по справі № 520/15096/21
за позовом        ОСОБА_1  
до      Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- скасувати незаконне та протиправне рішення № 205050006800 від 04.06.2021 Головного   управління   пенсійного   фонду   України   в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком за списком № 1 відповідно до пункту 2-1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області врахувати довідки: № 86 від 15.04.2021 за період роботи за списком № 1 з 07.07.1988 по 26.03.1998 з додатками та № 87 від 15.04.2021 видані Обособленным подразделением «ВОК ЛШ имени Максима Горького» РП «Донбассуглереструризация» Министерства Угля и Знергетики    Донецкой    Народной    Республики   та    прийняти    рішення    про призначення пільгової пенсії за списком № 1 відповідно до пункту 2-1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки надані ГУ ПФУ в Харківській області документи належним чином підтверджують спірні періоди позивача на роботах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що стаж його роботи з 07.07.1988 по 26.03.1998 у шахті «Моспинська» п/о «Донецьквугілля», підтверджений відповідними записами у трудовій книжці, отже має бути врахований при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 1, а також довідки про заробітну плату від 15.04.2021 № 86,87, видані  обособленим підрозділом "ВОК ЛШ імені Максима Горького" РП "Донбассуглереструризация" Міністерства Угля та Енергетики Донецької Народної Республіки.
Також вказує, що висновки суду першої інстанції щодо недійсності довідок, виданих на окупованій території протирічать законодавству та міжнародній практиці, зокрема, «Намбійським виняткам» Міжнародного суду ООН, практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах.  
Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 28.05.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 27).
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.06.2021 №  205050006800 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком за списком № 1 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У рішенні також зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до пільгової довідки від 15.04.2021 № 86 виданої "обособленным подразделением "ВОК ЛШ имени Максима Горького" РП "Донбассуглереструктуризация" Донецкая Народная Республика Министерства угля и энергетики" (назва підприємства зазначена мовою оригіналу) про роботу на шахті Моспінська з повним робочим днем на підземних роботах з 23.03.1988 року по  07.07.1988 року, з 07.07.1988 року по 26.03.1998 року на посадах: підземний учень гірничого монтажника, підземний гірничий монтажник, що дає право призначення пенсії за списком № 1 розділу 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162 (а.с.28).
Не погодившись із рішенням про відмову у призначені пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом враховано в пільговий стаж лише 2 місяці 26 днів з 01.01.1998 по 26.03.1998, не зараховано до пільгового стажу періоди роботи  з 23.03.1988 по 07.07.1988  та з 07.07.1988 по 31.12.1997, оскільки в підтвердження вказаного періоду позивачем надано довідки, видані всупереч чинному законодавству, отже відмова пенсійного органу у призначенні пенсії є обґрунтованою та правомірною.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Згідно п. 2 Розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Пунктом «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» (далі - підрозділ 1 розділу 1 «Гірничі роботи») списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, передбачено, що право на призначення пенсії на пільгових умовах мають всі працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника (далі - Порядок № 18-1).
Згідно п. 2 цього Порядку, його дія поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком.
Відповідно до п. 3 даного Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).
Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії, до якої додав: трудову книжку, довідки від 15.04.2021 №86, № 87  видані Обособленным подразделением «ВОК ЛШ имени Максима Горького» РП «Донбассуглереструризация» Министерства Угля и Знергетики    Донецкой    Народной    Республики, особову картку № НОМЕР_1 , наказ по шахті «Моспинська» від 16.12.1996 № 642 (а.с. 14-26).
У межах спірних правовідносин до пільгового стажу позивача не зараховані: період роботи з 23.03.1988 по  07.07.1988 на посаді підземний учень гірничого монтажника, з 07.07.1988 по 26.03.1997 – підземний гірничий монтажник у шахті «Моспинська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля».
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що пенсійним органом правомірно не враховано зазначений вище стаж роботи позивача, оскільки надані в його підтвердження  довідки, видані вспупереч чинному законодавству України, а саме органом "Донецької Народної Республіки", отже  є недійсними та не створюють правових наслідків.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що  вирішуючи спір суд першої інстанції не надав оцінки наявній в справі трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що  трудова книжка містить записи про період роботи з 23.03.1988   ОСОБА_1 на шахті «Моспинська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» на посадах підземного учня гірничого монтажника з повним робочим днем в шахті, з 07.07.1988 переведений  на УМДО  підземним гірничим монтажником з повним робочим днем в шахті, з 26.03.1998 звільнений за власним бажанням.   (а.с. 14-15).
Вказані записи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів його вчинення не має, а отже відповідають вимогам пунктів 2.2, 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58, а тому є належними доказами в підтвердження стажу роботи позивача.
Зазначені посади віднесено до Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, визначених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах», що не заперечується відповідачем.
Отже доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з недійсністю довідок від 15.04.2021 є безпідставними, оскільки спірний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, на посадах, які відносяться до списку № 1, підтверджено записами в трудовій книжці,  яка містить інформацію щодо роботи та яка є основним документом.
Щодо наданих позивачем довідок від 15.04.2021 № 86, 87, виданими Відокремленим підрозділом «ВОК ЛШ імені Максима Горького» РП «Донбасуглереструрізація» Міністерства Вугілля та енергетики Донецької Народної Республіки колегія суддів зазначає наступне. 
За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача містить відомості щодо режиму роботи (повний робочий день), а тому наявність  уточнюючих довідок в даному випадку не є обовязковою.
Судом встановлено, що позивач до пенсійного органу надав довідки від 15.04.2021 № 86, 87, видані Відокремленим підрозділом «ВОК ЛШ імені Максима Горького» РП «Донбасуглереструрізація» Міністерства Вугілля та енергетики Донецької Народної Республіки в яких зазначено, що позивач у спірний період працював повний робочий день у шахті «Моспинська» з видобутку вугілля, що передбачено Списком № 1.
Висновки суду першої інстанції, що надані довідки видані на тимчасово окупованій території, а тому не мають юридичної сили є безпідставним оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «Намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Так, у 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального   рівня прав, які їм належать».
Таким чином колегія судів вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 17.07.2019 (справа №  654/1278/17), від 18.03.2020 (справа № 243/6299/17), від 03.06.2021 (справа № 264/1627/17) і колегія суддів застосовує його у справі, що розглядається.
Крім того, відомості, відображені в довідках, підтверджені записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 205050006800 від 04.06.2021 та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи 23.03.1988 по  07.07.1988 за посадою підземний учень гірничого монтажника, з 07.07.1988 по 26.03.1998 – підземний гірничий монтажник у шахті «Моспинська» за Списком № 1.
Натомість суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за списком № 1.
Так, умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. 
Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.п.2, 3, 10 ч.2 ст.245 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивачем виконано всі передбачені законом умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надано повний пакет документів, а викладені відповідачем у рішенні від 04.06.2021 підстави для відмови у призначенні пенсії не містять відомостей щодо не достатності наданих документів, колегія суддів вважає, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за пенсією - з 04.06.2021.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 908 грн та апеляційної скарги – 1 362,00 грн., що підтверджується квитанціями від 06.08.21та від 17.11.21.
Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного   управління   пенсійного   фонду   України   в Харківській області.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 по справі № 520/15096/21 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Скасувати рішення Головного   управління   пенсійного   фонду   України   в Харківській області  № 205050006800 від 04.06.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком за списком № 1 відповідно до пункту 2-1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи у шахті «Моспинська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» з 23.03.1988 по 26.03.1998 за «Списком №1».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за «Списком № 1» виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженого поставною Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та відповідно до відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного   управління   пенсійного   фонду   України   в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій