П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/7512/22	
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.
                         П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною  скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі, - 

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо завдання збитків державі, в особі Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1), під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по речовій службі на загальну суму 88 818 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімнадцять гривень) 47 коп.;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) завдану шкоду в розмірі 88 818 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімнадцять гривень) 47 коп. по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) від 09.04.2016 року №862.
Разом з адміністративним позовом позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також про відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року Військовій частині НОМЕР_1 (НОМЕР_1) було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та про відстрочення сплати судового збору, адміністративний позов позивача був залишений руху з встановленням 10-денний строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху від 31 травня 2022 року було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належним чином оформленого адміністративного позову; доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів; доказів, зазначених в ухвалі суду; доказів сплати позивачем судового збору або доказів незадовільного фінансового становища Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1), що не дозволяє сплатити суму судового збору під час звернення до суду; а також доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду.
На виконання зазначеної ухвали Одеського окружного адміністративного суду позивачем 23 червня 2022 року через канцелярію суду була подана заява про усунення недоліків адміністративного позову, де позивач зазначає, що йому невідоме місце проживання відповідача та що у зв`язку з воєнним станом частина документації позивача знищена, а інша частина - вивезена з метою її збереження, а тому копію позовної заяви не було можливості направити відповідачу.
До вказаної заяви позивачем також додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №420/7512/22, яка обґрунтована аналогічними обставинами, як і заява про поновлення строку звернення до суду, у задоволенні якої ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року про залишення позову без руху було відмовлено. В заяві позивач посилається на неналежне виконання посадових обов`язків начальниками юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1), а також залучення представників юридичної служби військової частини для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі - повернуто позивачу.
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, Військова частина НОМЕР_1 (НОМЕР_1) подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
          Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Частинами 1,2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
З огляду на наведене, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, мають зв`язок дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Слід зазначити, що встановлений ст.122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням вищевикладеного, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Згідно з вимогами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Крім того, з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 
1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»);
2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»); 
3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії»).
Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно з вимогами ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Положеннями ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.
Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду. Зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19.
З аналізу вказаних норм слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Тобто, вказаною нормою передбачено строк, протягом якого особа може бути притягнута до відповідальності, тоді як строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди зазначеним Законом не встановлені, а регламентовані  Кодексом адміністративного судочинства України, а саме частиною 5 ст.122 КАС України.
          Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 (НОМЕР_1) у позовній заяві зазначає, що факт втрати військового майна відповідачем було встановлено під час службового розслідування, за результатами якого видано наказ командира частини від 09 квітня 2016 року №862.
          При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 26 травня 2022 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення.
Колегія суддів наголошує, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При визначенні початку цього строку суд повинен з`ясувати момент, коли особа фактично або мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
З огляду на наведене, колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо неналежного виконання посадових обов`язків особами, відповідальними за юридичний супровід діяльності Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1), а також залучення представників юридичної служби вказаної військової частини для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони як поважну причину пропуску строку звернення до суду.
Колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 року у справі №420/718/21.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) про поновлення строків, не приймаються судом, оскільки не зазначено об`єктивних обставин із наданням відповідних доказів неможливості звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року Військовій частині НОМЕР_1 (НОМЕР_1) відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 2481 грн. підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року - без змін. 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (НОМЕР_1) (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, місце знаходження: АДРЕСА_1) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) за наступними реквізитами: отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.