ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2022 року                                        м. Дніпро                    Справа №  904/156/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Білецької Л.М., Мороза В.Ф.,
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційні скарги Акціонерного товариства «Місто банк» і Арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 (суддя Суховаров А.В.; повне судове рішення складено 21.09.2021) у справі № 904/156/21
за заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» арбітражного керуючого Смолова К.В.
до відповідача-1 – Акціонерного товариства «Місто банк», м. Одеса
відповідача-2 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс», м. Дніпро
відповідача-3 – Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу        Ричка Ю.О., м. Дніпро
про визнання недійсним іпотечного договору від 12.01.2018, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності у справі № 904/156/21
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс», -

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою в межах справи № 904/156/21 про банкрутство до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., в якій просить суд:
- визнати недійсним іпотечний договір від 12.01.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» та Публічним акціонерним товариством «Місто Банк»;
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 і запис про право власності за номером 25202706;
- припинити право власності Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на предмет іпотеки за договором від 12.01.2018.
Заява обґрунтована наявність ознак фраудаторності правочину з укладення іпотечного договору від 12.01.2018, з огляду на відсутність даних щодо економічної доцільності укладення спірного правочину в забезпечення виконання зобов`язань не пов`язаною з боржником юридичною особою, строк виконання яких перед банком спливав через чотири дні після укладення іпотечного договору.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 заявою задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 40072517 від 12.03.2018) і запис про право власності за номером 25202706.
Припинено право власності Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на склад світлих нафтопродуктів, що є предметом спірного договору іпотеки.
У задоволенні вимог про визнання недійсним іпотечного договору від 12.01.2018 відмовлено.
Скасовуючи реєстраційні записи, місцевий господарський суд послався на протиправність їх вчинення щодо предмета іпотеки, який знаходився під арештом, що є підставою для відмови у державній реєстрації прав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання недійсності спірного іпотечного договору, місцевий господарський суд послався на відсутність ознак фраудаторності цього правочину, оскільки спірне нерухоме майно вже знаходилось в іпотеці.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.

Публічне акціонерне товариство «Місто банк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 в частині задоволених вимог та ухвалити рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.
Скаржник зазначає, що спірний договір іпотеки укладено у відповідності до вимог законодавство, що виключає будь-які ознаки його фраудаторності.
Скаржник зазначає, що директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» надана нотаріальна заява від 12.01.2018 про згоду на задоволення банком забезпечених іпотекою вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Скаржник вважає, що оскільки іпотека зареєстрована 12.01.2018, тобто ще до моменту реєстрації публічного обтяження (запис про обтяження від 08.02.2018), а за проведенням реєстраційної дії щодо предмету іпотеки звернувся іпотекодержатель, чиї вимоги мали вищій пріоритет, то відсутні підстави для скасування такої держреєстрації.
Також скаржник посилається на пропуск заявником трирічного строку звернення з заявою у даній справі в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства про визнання недійсними правочинів боржника, оскільки спірний договір іпотеки укладено 12.01.2018, а провадження у справі про банкрутство відкрито 12.05.2021, що є підставою для застосування позовної давності.
Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» – арбітражний керуючий Смолов Костянтин Вікторович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 в частині відмови у задоволенні вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі.
Скаржник посилається на наявність ознак фраудаторності договору іпотеки від 12.01.2018, оскільки боржник його уклав у якості забезпечення зобов`язань іншої юридичної особи – Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» з якою у нього відсутні будь-які господарські відносини, а строк виконання зобов`язань цієї особи перед банком спливав 16.01.2018, тобто через чотири дня після укладення іпотечного договору.
Скаржник не погоджується з висновком суду щодо неможливості визнання недійсною наступної іпотеки. Скаржник вважає, що наступна іпотека може створювати несприятливі наслідки для боржника та його активів. Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбутися у разі повного виконання зобов`язань за первинною іпотекою або якщо після задоволення вимог за первинною іпотекою залишаться нерозподілені кошти (майно).
Скаржник вважає, що укладення договору іпотеки відносно майна, яке є предметом іншого договору іпотеки, не може свідчити про відсутність ознак фраудаторності такого правочину, також не може виключати наявність ознак фраудаторності цього правочину факт згоди первинного іпотекодержателя на укладення договору наступної іпотеки.
На думку скаржника укладення іпотечного договору під час дії обтяження (арешту) щодо предмета іпотеки, порушує публічний порядок, тому до скасування обтяжень майна боржника, останній позбавляється права на укладення такого договору.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Арбітражний керуючий Смолов Костянтин Вікторович у відзиві на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто банк» заперечив проти її доводів і просив залишити без задоволення.
Арбітражний керуючий не погоджується з доводами апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Місто банк» щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки заяву подано до спливу трьох років, з моменту укладення спірного правочину, до відкриття провадження у справі про банкрутство, тому що ухвалу місцевого господарського суду від 09.02.2021 у справі № 904/156/21, якою повернуто заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство скасовано постановою апеляційного господарського суду, після чого провадження у даній справі відкрито 12.05.2021.
Арбітражний керуючий вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що державним реєстратором порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки під час реєстрації права власності на предмет спірного договору іпотеки за банком, зазначена нерухомість знаходилась під арештом.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Місто банк» і Арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21. Розгляд апеляційних скарг об`єднано в одне провадження.
У судовому засіданні 03.05.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Комерційний банк товариством з обмеженою відповідальністю «Місто Банк» 04.09.2007 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» договір про надання кредиту на умовах кредитної лінії №23/11.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» 04.09.2007 уклало з Комерційним банком товариством з обмеженою відповідальністю «Місто банк» договір іпотеки № 23/Ю-З-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровською міського нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим № 2514.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» (позичальник) 01.02.2008 уклало з Публічним акціонерним товариством «Місто банк» (кредитор) договір № 01022008 про надання кредиту на умовах кредитної лінії, за умовами пункту 2.1 якого, в редакції додаткової угоди № 18 від 08.06.2015, банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у сумі 3251261,91 доларів США, строком до 16 січня 2018 року.
Публічне акціонерне товариство «Місто банк» (іпотекодержтель) 12.01.2018 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалсервіс» (іпотекодавець) іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» як позичальника за кредитним договором № 01022008 від 01.02.2008, передає, а іпотекодержатель приймає в наступну іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, зазначене у пункті 1.3 цього договору.
Предметом договору іпотеки є наступне нерухоме майно: склад світлих нафтопродуктів, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1459371712214), що знаходиться по вул. Заводській (вул.Леніна), 25-В, у селі Партизанське, Дніпровського району, Дніпропетровської область.
Предмет іпотеки складається з наступних будівель та споруд: літ. А – адміністративно-побутовий корпус площею 152,1 м2, літ. Б – операторська площею 29,5 м2, літ. В – насосна станція пожежогасіння площею 59,6 м2, літ. Г – насосна станція площею 12,5 м2, літ. Д – навіс (літ.Г1 навіс площею 54,7 м2, бас2 – басейн для обладнання площею 30 м2), бас – протипожежне водоймище – 1060 м3, бас1 – колодязь управління зрошування резервуарів – 1 шт., ТП, ТП1, КТП – 2 шт., Зя, Зя1 – очисні спорудження побутових стоків – 2 шт., Зя2 – очисні спорудження ливневих стоків - 1 шт., Зя3 – ємність брудо-утримувач – 1 шт., ОК, ОК1 – оглядові колодязі – 2 шт., ОК2 – колодязь управління обладнанням – 1 шт., ОК3 – дренажний колодязь – 1 шт., ОК4 – роз`єднувальний колодязь – 1 шт., К – колонка – 1 шт., І – замощення площею 6730 м2, II – резервуарний парк площею 3150 м2, III – газозбірник площею 220 м2; № 1-4 – огорожа (№ 1 ворота площею 16 м2, № 2 – огорожа площею 347,3 п/м, № 3 ворота площею 16 м2, № 4 підпірні стіни площею 230 п/м), № 5-12 – автоналивні колонки – 8 шт., № 13 – зливна естакада – 90 м2, № 14, 15 – наливні колонки – 2 шт., № 16-19 – зливні колонки – 4 шт., № 20-24 – резервуари для пального 1000 м2 – 5 шт., № 25, 26 – резервуари для пального 700 м2 – 2 шт., № 27, 28 – водоприймачі – 2 шт., № 29, 30 – ємності для сховища концентрованого піноутворювача – 2 шт., № 31-34 – пожежні гідранти – 4 шт., № 35, 36 – маслоутримувач – 2 шт., № 37-39 – блискавко захисні вежі – 3 шт., № 40, 41 – брандмауери – 137 п/м, № 42 – залізнична колія – 140 п/м. (за даними технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Перша Дніпропетровська будівельна компанія», загальна довжина залізничних колій становить від стрілочного переводу примикання до упору – 208 м).
Вищезазначене нерухоме майно, належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ            № 390378, виданого 17:08.2007 Виконавчим комітетом Партизанської селищної ради, та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області від 17.11.2011 № ДП143110803Р, право власності на яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.01.2018, номер запису про право власності: 24347514, реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна 459371712214.
Заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає  111563392,00 грн.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем будь-яким способом, який визначається самостійно іпотекодержателем, та який передбачений та/або не заборонений цим договором або законодавством України (пункт 6.4 договору іпотеки).
В разі звернення стягнення на предмета іпотеки, реалізація предмета іпотеки може проводитися за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про виконання вимог іпотекодержателя, в тому числі, шляхом прийняття предмета іпотеки у власність іпотекодержателем, або будь-яким іншим способом, щодо якого сторони досягли згоди, тощо (пункт 6.5 договору іпотеки).
Договір іпотеки набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами за умови його нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором іпотеки, належним чином і в повному обсязі. У разі продовження строку дії кредитного договору, строк дії договору іпотеки автоматично продовжується на той же строк (пункт 7.1 договору іпотеки).
Внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» кредитних зобов`язань за договором № 01022008 від 01.02.2008, 19.01.2018 банк звернувся до позичальника та майнового поручителя з претензією про звернення стягнення на предмет іпотеки, за змістом якої банк зазначив про необхідність виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку її невиконання.
Нотаріально посвідченою заявою від 12.01.2018 Товариств з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалсервіс» надано згоду на задоволення банком забезпечених іпотекою вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, в т.ч. шляхом набуття у власність.
Кредитним комітетом Акціонерного товариства «Місто банк» 12.03.2018 ухвалено рішення № 34, погоджене правлінням банку згідно з протоколом № 08 від 12.03.2018, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття об`єкту у власність банку.
Акціонерне товариство «Місто банк» 12.03.2018 звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Ю.О. із заявою щодо проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки.
За результатом розгляду поданої заяви нотаріусом Ричка Ю.О., як реєстратором, 12.03.2018 було прийнято рішення (індексний номер: 40072517 від 12.03.2018) та проведено державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Місто банк» на предмет іпотеки.
Відповідно до інформаційної довідки № 261711894 від 15.09.2021 щодо нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалсервіс» – складу світлих нафтопродуктів, що розташований по вул. Заводській, 25-в, у с. Партизанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, яким забезпечено виконання кредитних зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» перед Акціонерним товариством «Місто банк», в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація наступного змісту:
Номер запису про право власності/довірчої власності: 25202706.
Тип права власності: Право власності.
Дата, час державної реєстрації: 12.03.2018 17:20:10.
Державний реєстратор: приватний нотаріус Ричка Юлія Олександрівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.
Підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір, серія та номер: 27, виданий 12.01.2018, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40072517 від 12.03.2018 17:35:02, приватний нотаріус Ричка Юлія Олександрівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.
Форма власності: приватна.
Розмір частки: 1/1.
Власники: Публічне акціонерне товариство «Місто банк», код ЄДРПОУ: 20966466, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, 11.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 247492981 від 10.03.2021 іпотеку за договором іпотеки  № 23/Ю-З-1 від 04.09.2007 внесено до реєстру за № 5596225 від 04.09.2007.
Господарським судом встановлено, що предмет іпотеки за договором іпотеки № 23/Ю-З-1 від 04.09.2007 передано в іпотеку за договором 12.01.2018.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 відкрито провадження у справі № 904/156/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс».
Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою в межах справи № 904/156/21 про банкрутство до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. про визнання недійсним іпотечного договору від 12.01.2018; визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 і запис про право власності за номером 25202706; припинення право власності Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на предмет іпотеки за договором від 12.01.2018.

6.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є дослідження обставин наявності підстав для визнання недійсним правочину вчиненого боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.
Стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначає спеціальні підстави для заявлення вимог про визнання недійсними правочинів за участю боржника.
Згідно з частиною другою статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, зокрема з тих підстав, що боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що інститут визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності – максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів.
Подібний за змістом висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011 (№ 913/45/20).
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.
Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Тому будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання – надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора
Подібні за змістом висновки, зокрема, викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.01.2022 у справі                     № 910/429/20.
Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фрадуаториний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи – стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Разом з тим, процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.
В свою чергу, захист приватного інтересу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.
Таким чином, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.
Відмовляючи у задоволення заяви про визнання недійсним договору іпотеки від 12.01.2018, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність ознак фарудаторності спірного правочину лише з тих підстав, що нерухоме майно, яке є предметом спірного договору іпотеки, на момент укладення договору вже перебувало в іпотеці у Акціонерного товариства «Місто банк» за договором іпотеки № 23/Ю-З-1 від 04.09.2007.
Апеляційний господарський суд не погоджується з даним висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.
Господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» 12.01.2018 передало належне йому нерухоме майно в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Місто банк».
Майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» передано в іпотеку банку в якості забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс» зобовязань за кредитним договором № 01022008 від 01.02.2008.
Встановленими обставинами справи підтверджується, що внаслідок укладення спірного договору іпотеки, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» утворилася заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Місто банк» у розмірі 4677110,64 грн.
Вказана заборгованість перед банком утворилася внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальність «Хімагросервіс» зобов`язань з повернення кредиту за договором від 01.02.2008, майновим поручителем якого внаслідок укладення спірного договору іпотеки стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс».
Таким чином, грошові кошти, надані за договором кредиту від 01.02.2008, використані в господарській діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагросервіс», однак обов`язок з їх повернення з урахуванням нарахованих банком відсотків та штрафних санкцій, фактично покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс», без господарської мети, спрямованої на отримання прибутку, і без будь-якого економічного обґрунтування доцільності вчинення цього правочину.
Апеляційний господарський суд звертає увагу, що будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення.
Водночас дії боржника у даній справі, внаслідок яких він позбавився права власності на нерухоме майно, свідчать про відсутність мети, зокрема спрямованої на досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Заставна вартість предмета іпотеки становить 111563392,00 грн, сума заборгованості за основним зобов`язанням – 4677110,64 грн, тобто вартість іпотечного майна більш ніж у двадцять вісім разів перевищує грошове зобов`язання, в забезпечення якого укладено спірний правочин.
Крім того, відповідно до пункту 4 договору від 01.02.2008, зобов`язання за цим правочином забезпечено заставою майнових прав на загальну суму 3900000,00 грн, тобто вартість застави майже покриває загальну суму заборгованості (4677110,64 - 3900000,00 = 777110,64 грн), у зв`язку з чим надання боржником згоди на задоволення вимог банку за рахунок предмету застави вартістю 111563392,00 грн є незрозумілою та свідчить про відсутність в діях товариства спрямованості на досягнення мети господарської діяльності, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд доходить висновку, що укладаючи спірний правочин, боржник діяв недобросовісно.
Таким чином, оскільки в результаті укладення спірного правочину по передачі в іпотеку майна банкрута, останній позбавився права власності на майно вартістю 111563392,00 грн за відсутності будь-якого обґрунтування доцільності необхідності вчинення цих дій, апеляційний господарський суд доходить висновку, що дії боржника у даному випадку є недобросовісними та містять ознаки фраудаторності.
У з в`язку з вищевикладеним, апеляційний господарський суд доходить висновку, що вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 12.01.2018 у справі № 904/156/21 підлягає задоволенню.
Також підлягає задоволенню вимога про скасування реєстраційних записів про право власності за Акціонерним товариством «Місто банк» на предмет договору іпотеки від 12.01.2018, як похідна від основної вимоги.
Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо необхідності застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки, як встановлено матеріалами справи, заявник звернувся до суду в межах трирічного строку з моменту укладення спірного правочину (12.01.2018) до дати відкриття провадження у справі, тому що ухвалу місцевого господарського суду від 09.02.2021 про повернення заяви про відкриття провадження у справі № 904/156/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Техметалосервіс» скасовано постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2022, в той час як незаконні рішення суду не можуть нести негативних наслідків для заявника.
З урахуванням наведених мотивів, апеляційний господарський суд доходить висновку, що апеляційна скарга арбітражного керуючого підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги банку слід відмовити.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування рішення і ухвалення нового рішення.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Розподіл витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги здійснюється відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Місто Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі              № 904/156/21 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 в частині відмови у задоволенні вимог заяви про визнання недійсним іпотечного договору від 12.01.2018 скасувати.
Іпотечний договір, укладений 12.01.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» з Публічним акціонерним товариством «Місто банк» визнати недійсним.
В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 у справі № 904/156/21 залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Місто банк» (вул. Фонтанська дорога, 11, м. Одеса, 65009, ЄДРПОУ 20966466) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича комерційна фірма «Техметалосервіс» (вул. Котляревського, 5/28, м. Дніпро, 49081, ЄДРПОУ 31136772) витрати на сплату судового збору за пред`явлення апеляційної скарги у сумі 6810,00 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.05.2022

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                Л.М. Білецька

          Суддя                                                                                В.Ф. Мороз