УХВАЛА

03 серпня 2022 року 
м. Київ
справа №640/16256/19
адміністративне провадження № К/990/19991/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача -  Чумаченко  Т.А.,
суддів - Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2022 року в справі №640/16256/19 за позовом Приватного підприємства «ТЕХ-МАШ» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
01 серпня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у             м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2022 року в справі №640/16256/19.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року позов задоволено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року відмовлено Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року залишено без руху, надано п`ятиденний  строк з моменту отримання копії ухвали строк для усунення її недоліку шляхом сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на апеляційне  оскарження судового рішення на п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року відмовлено Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року повернуто.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року відмовлено Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року залишено без руху, надано семиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з моменту отримання копії ухвали шляхом надіслання: клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності; оригіналу документу (квитанції) про сплату судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2022 року відмовлено Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотань про продовження строку для сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення; відмовлено у  відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року.
Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд встановив наступне.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частин першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Тобто продовження строку передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.
Відмовляючи Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з його необґрунтованості, оскільки не зазначено про вжиті ним заходи для сплати судового збору у встановлений в ухвалі суду строк.  Зазначено, що у скаржника було достатньо часу для його сплати, оскільки вперше апеляційну скаргу було подано 10 лютого 2022 року. Вказано про відсутність доказів звернення до органів Казначейства із платіжним дорученням про сплату судового збору в цій справі, проведення платежу за яким потребувало б додаткового часу.
Визнаючи неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та відмовляючи Головному управлінню ДПС у м. Києві у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що  скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судового рішення і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
Зазначено, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Зазначені апелянтом обставини щодо відсутності асигнувань для сплати судового збору не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Надання відповідачу можливості сплатити судовий збір при надходженні фінансування, незважаючи на сплив процесуального строку апеляційного оскарження судових рішень  (в даному випадку, з дня ухвалення рішення суду першої інстанції минуло більше ніж півроку, однак, судовий збір так і не було сплачено), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, може буде розцінено як надання йому певних процесуальних переваг перед іншим учасником судового процесу.
На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник цитує норми КАС України, не зазначаючи у чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Тобто скаржник має демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
За таких обставин, відмовляючи Головному управлінню ДПС у м. Києві у задоволенні клопотань про продовження строку для сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення частини другої статті 121, пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Оскільки касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2022 року в справі №640/16256/19.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                    Т.А. Чумаченко 

                                                                                      В.П. Юрченко 
   
                                                                                                               В.В. Хохуляк