У Х В А Л А        
22 липня 2022 року
м. Київ
справа № 303/1686/21
провадження № 61-4423ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, заявнику запропоновано надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що підставою скасування рішень судів є порушення норм процесуального права позивачем і його представником під час подання позову, у якому суд «введено в оману і не виконано вимоги ЦПК України» щодо того, що аналогічний спір існує між цими сторонами, який вирішено в судовому порядку, а рішення суду, яке набрало законної сили перебуває на виконанні, такі докази надані в суді першої та апеляційної інстанції, а також додано до касаційної скарги. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
На виконання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в якій він зазначив єдину фактичну і правову підставу для скасування рішень судів, посилаючись на статтю 412 ЦПК України.
Верховний Суд зазначає, що підстави оскарження рішень судів визначено у частині другій статті 389 ЦПК України, проте ОСОБА_1 не зазначив конкретних підстав оскарження відповідно до вимог цивільного процесуального закону.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.
Оскільки заявник не усунув недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 25 травня 2022 року, то касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                    А. С. Олійник