ПОСТАНОВА 
Іменем України
18 серпня 2022 року                                                 м. Кропивницький
справа № 389/3653/21
провадження № 22-ц/4809/906/22 
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.
        секретар Гончар В.В. 
учасники справи: ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою  військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.04.2022, суддя Савельєва О.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання поновити на квартирному обліку.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.08.2001 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
На квартирному обліку перебуває з 26.03.2009. 
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом №13 від 19.08.2021, його зі складом сім`ї - три особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. 
На підставі даного рішення командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1622 від 13.09.2021, яким позивача зі складом сім`ї - три особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. 
Рішення житлової комісії прийняте з посиланням на забезпеченість позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626, а також відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240, в якому зазначено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов. 
Позивач зазначив, що посилання на будь-які норми чинного законодавства, які б мотивували прийняття такого рішення житлової комісії, відсутні. 
Аналогічний за змістом є і оскаржуваний наказ, в якому, зокрема, є посилання на виконання вимог наказу Міністерства Оборони України №380 від 16.07.2021 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». 
Позивач зазначив, що оскільки оскаржувані рішення житлової комісії та наказ винесені без жодних правових підстав, просив скасувати рішення житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 , оформлене протоколом №13 від 19.08.2021, та п.6 наказу командира військової частини  НОМЕР_1 №1622 від 13.09.2021, в частині зняття його зі складом сім`ї - три особи з черги обліку осіб, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, а також зобов`язати військову частину  НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити його зі складом сім`ї - три особи на квартирному обліку.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.04.2022 позов задоволено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що позивач є таким, що не потребує поліпшення житлових умов. Позивач забезпечувався житлом для постійного користування за рахунок Міністерства оборони України, тому рішення житлової комісії, що оформлене протоколом від 19.08.2021 №13 щодо зняття позивача з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання відповідає вимогам передбаченим нормативно-правовими актами.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.07.2022 відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.07.2022 справу призначено до розгляду.
18.08.2022 на електрону адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Посилається на те, що у зв`язку із виконанням завдань військокою частиною, що ставляться вищим командуванням, а також значною віддаленістю та відсутністю транспорту. 
Згідно ч.1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, на день розгляду даної справи.
На день розгляду даної справи на території Кіровоградської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в області є стабільною, а в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена і не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Суд апеляційної інстанції перевірив доводи викладені в клопотанні і дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 372 ЦПК України відсутні, оскільки до клопотання не надані докази на підтвердження викладених обставин.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що з 02.08.2001 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та згідно з витягом з послужного списку на час подання позову має загальну вислугу понад 20 років.
Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №3 від 26.03.2009 позивача складом сім`ї - три особи взято на облік для отримання житла у Кіровоградському гарнізоні.
Суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи та матеріалів облікової справи ОСОБА_1 №865, вбачається, що з 14.07.2007 і по теперішній час позивач складом сім`ї - три особи зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок, у квартирі якого мешкає позивач, знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 . Квартира є відомчим житлом Міністерства оборони України, ізольована, складається з 2 кімнат, житловою площею 42,11 м?, розташована на 3 поверсі 4 поверхового будинку, який належить КЕВ м. Кропивницький. Рахунок відкритий на ім`я позивача, благоустрій будинку - водопровід, каналізація, центральне опалення, ванна, газ. Технічний стан будинку та характеристика приміщення задовільні.
Рішенням житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 від 19.08.2021, яке оформлене протоколом №13 (п.9), позивача зі складом сім`ї- три особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240.
На підставі даного рішення житлової комісії командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1622 від 13.09.2021 (п.6), яким у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240, позивача зі складом сім`ї три особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
За період військової служби позивач постійним житлом не забезпечувався, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, не виплачувалася.
Позивач, як військовослужбовець, має вислугу понад 20 років, разом із сім`єю перебував на квартирному обліку у Кіровоградському гарнізоні з 26.03.2009. Був знятий з квартирного обліку рішенням житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 , оформленим протоколом №13 від 19.08.2021, та виданим на підставі цього рішення наказом командира військової частини  НОМЕР_1 №1622 від 13.09.2021.
При цьому, за час перебування на військовій службі, позивач не реалізував своє право на житло, передбачене ч.1 ст.12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку відсутні, а право позивача на отримання житла, гарантоване державою, є порушеним.
Суд першої інстанції зазначив, що оскільки лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240 не є нормативно-правовим актом, обставини, викладені в такому листі та які стали підставою для видання оскаржуваних рішення та наказу, повністю суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК УРСР, Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду»» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також іншим нормативно-правовим актам, виданим на виконання цих норм Закону, тому вказані у цьому листі роз`яснення не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.
Рішення про надання житла позивачу не ухвалювалося, ордер на постійну житлову площу для вселення в надане житлове приміщення йому не видавався, а відтак житловою площею позивач не забезпечений.
Суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність дій відповідача щодо зняття позивача разом із сім`єю з квартирного обліку та про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки при зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень позивачем допущено не було, під час проходження військової служби він перебував на обліку для поліпшення житлових умов, календарна вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції  за правилами, встановленими  для розгляду  справи  в порядку спрощеного  позовного провадження  з викликом  учасників справи. 
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
З матеріалів справи вбачається, відповідно довідки виданої викононкомом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї (зареєстрованих) осіб входять: дружина- ОСОБА_2 , син бурцев- ОСОБА_3 . 
Рішенням житлової комісії військової частини  НОМЕР_1 від 19.08.2021,  протокол №13 (п.9), позивача зі складом сім`ї із трьох осіб знято з черги обліку осіб, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240.
На підставі даного рішення житлової комісії командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1622 від 13.09.2021 (п.6), яким у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29.12.1984 №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14.06.2021 №370/2/5240, позивача зі складом сім`ї із трьох осіб знято з черги обліку осіб, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
Встановлені обставини свідчать, що позивач, як військовослужбовець, має вислугу понад 20 років, разом із сім`єю перебував на квартирному обліку у Кіровоградському гарнізоні з 26.03.2009. Знятий з квартирного обліку рішенням житлової комісії військової частини  НОМЕР_1  протокол №13 від 19.08.2021, та виданим на підставі цього рішення наказом командира військової частини  НОМЕР_1 №1622 від 13.09.2021.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» 9 (далі - Закон), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 12 Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (пунктом 9 статті 12 Закону).
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, регулюється Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку№ 1081.
Підстави для зняття військовослужбовців з житлового обліку передбачені пунктом 30 Порядку № 1081.
Відповідно до цього пункту, військовослужбовці знімаються з обліку у разі:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 
2) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 
3) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 
4) в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 (далі - Інструкція № 380), військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Згідно з пунктом 1 розділу VІ Інструкції № 380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Отже, зазначеними законами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Результат системного аналізу зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на залишення на квартирному облікудо отримання ними житла у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 740/3917/20 (провадження № 61-6785св2
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надані належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження заперечень проти позову, зокрема в частині, що за період військової служби позивач був забезпечений постійним житлом, або йому була виплачена грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення.
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що за час перебування на військовій службі, позивач не реалізував своє право на житло, передбачене ч.1 ст.12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив, що забезпечення позивача житловою площею відповідачем не було здійснено, так як в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів відповідача, зокрема відсутній ордер на вселення позивача з членами сім`ї в приміщення в якому позивач проживає, а тому підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали.
Зняття позивача та членів його сім`ї (дружини  ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 ) з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1  від 19.08.2021  без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має 20 років вислуги років, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата права на житло є найбільш крайньою формою втручання (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року) та не переслідує законної мети, а відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивачів відповідно до чинного законодавства України.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,
                                                                 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.04.2022 залишити без змін.
Повний текст постанови складено 23.08.2022.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: