ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/9604/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Малиш Н.І., Прокопчук Т.С.,        
             розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р. (суддя Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/9604/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення,  зобов`язання вчинити  певні дії,-

                                              В С Т А Н О В И В:
               ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
                    -  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області   від 17 червня 2021 р. №083950009776 про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
    - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови йому  у призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за його зверненням 09 червня 2021 р.;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до його загального стажу період  роботи з 23 липня 1995 р. по 22 лютого 2001 р. та період перебування на обліку як платника спрощеної системи оподаткування з 01 серпня 2000 р. по 31 грудня 2003 р., у зв`язку із чим призначити та виплачувати  йому з 09 червня 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
              В обґрунтування  позову позивач зазначав, що 09 червня 2021 р. він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №083950009776 від 17 червня 2021 р.  у призначенні пенсії йому відмовлено. Позивач вважає, що його загальний стаж понад 30 років та пільговий стаж понад 12 років 6 місяців є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
             Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги задоволено.
             Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним  управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить  скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано на помилковість висновку суду першої інстанції щодо можливості зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.08.2000по 31.12.2003 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Такий стаж, на думку скаржника, зараховується виключно при призначенні пенсії за віком згідно статті 26 ЗУ № 1058. Суд не надав оцінки тому факту, що страхового стажу не достатньо позивачу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (страховий стаж – 21 рік 03 місяці 12 днів, у тому числі, пільговий – 10 років 04 місяці 01 день). Суд зарахував період проходження позивачем військової служби до стажу за Списком № 2, не врахувавши, що відповідач період роботи з 23.07.1984 по 23.10.1984 зарахував до пільгового стажу за Списком № 2. При цьому, відповідно до фактично відпрацьованого часу період роботи з 01.10.1984 по 23.10.1984 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 23.07.1995 по 22.02.2001 в ТОВ «Діброва», оскільки в трудовій книжці відсутній запис про цю роботу. Спірний період можливо зарахувати лише після надходження акту звірки відповідності вказаної інформації первинним документам.  
               У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. 
               Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
            Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно 
до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
              Судом першої інстанції встановлено, що 09 червня 2021 р.   ОСОБА_1  звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області  №083950009776 від 17 червня 2021 р.  у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з тим, що  його страховий  стаж складає - 21 р. 03 м. 12 д., пільговий  за Списком №2 - 10 р. 04 м. 01 д., що  протирічить приписам пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За доданими ОСОБА_1 документами до його  страхового стажу не зараховано період 23 липня 1995 р. по 22 лютого 2001 р. , згідно довідки ТОВ "Діброва" №12/03 від 30 квітня 2021 р., оскільки даний період відсутній в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   №0800-0205-8/46605 від 09 липня 2021 р. повідомлено   ОСОБА_1 , що період з 01 серпня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. не може бути врахований йому до страхового стажу, оскільки довідку про реєстрацію його в якості суб`єкта підприємницької діяльності він не надав, в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату ним страхових внесків.
                  Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 23 липня 1995 р. по 22 лютого 2001 р. має бути зарахований до загального страхового стажу позивача на підставі довідки ТОВ “Діброва”  №12/03 від 30 квітня 2021 р. В частині періоду з 01 серпня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. суд вказав, що заява  позивача за призначенням пенсії не містить відміток про необхідність подання довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. У матеріалах пенсійної справи позивача наявні довідка Головного управління Державної податкової служби України в Запорізькій області від 12 серпня 2021 р. №49142/6/08-01-51 та копії торгових патентів за період з 24 липня 2000 р. по 31 грудня 2003 р, якими підтверджується перебування його на податковому обліку в якості як фізичної особи  підприємця. Також суд вказує на необхідності зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 період проходження ним військової служби з 31 жовтня 1984 р. по 30 грудня 1987 р., оскільки період служби  передував  роботі  за посадою за Списком №2. Враховуючи наявність в позивача визначеного приписами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”   загального та пільгового страхового стажу, наявні підстави для призначення йому пенсії за нормами даної статті. 
                  Колегія суддів зазначає наступне.
Щодо зарахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.08.2000 по 31.12.2003.
          Підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV “Прикінцеві положення”  Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із  статтею 26  цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: - з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2017 р. включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Скаржник стверджує, що умовою включення до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування є призначення пенсії згідно  із статтею 26 Закону України № 1058. 
          Колегія суддів вважає такий довід неспроможним, оскільки він зводиться до помилкового тлумачення норм матеріального права. При цьому, скаржник обставину сплати позивачем страхових внесків під сумнів не ставить. Відтак, рішення суду першої інстанції в частині зарахування позивачу вказаного періоду до загального стажу є законним та обґрунтованим.
Щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування періоду роботи позивача з 23.07.1995 по 22.02.2001 в ТОВ «Діброва».
                Трудова книжка позивача НОМЕР_1 не містить відповідного запису про його роботу у ТОВ «Діброва» (а.с.14-17). Ним надана довідка № 12/03 від 30.04.2021 за підписом керівника ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві з 23.07.1995 по 22.02.2001 на посаді заступника керівника. Підставою у видачі довідки зазначена книга наказів (а.с.25).
           Скаржник вказує, що зарахування цього періоду роботи загального стажу можливо виключно після надходження акту звірки відповідності вказаної інформації первинним документам. Позивач наполягає на тому, що у пенсійного органу відсутні повноваження проводити такі перевірки.
          Колегія суддів зазначає, що згідно п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.112005 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846) до заяви про призначення пенсії за віком додаються  документи про стаж, що визначені   Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.  Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за  відсутності  трудової книжки,  а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні  необхідні  записи  або  містяться неправильні чи    неточні   записи   про   періоди   роботи,   для підтвердження  трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих   осіб   Державного   реєстру  загальнообов`язкового державного  соціального  страхування, довідки, виписки із наказів, особові   рахунки   і   відомості   на  видачу  заробітної  плати, посвідчення,  характеристики,  письмові трудові договори і угоди з відмітками  про  їх  виконання  та  інші  документи,  які  містять відомості  про періоди роботи. 
Оскільки жоден із наведених документів позивачем до відповідача не наданий, а довідка не є документом, що підтверджує стаж роботи, який враховується для призначення пенсії, період роботи позивача на  ТОВ «Діброва» з 23.07.1995 по 22.02.2001 може бути зарахований до загального стражу роботи виключно після перевірки достовірності відомостей, що в ній зазначені. 
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість зарахування вказаного періоду роботи позивача на ТОВ «Діброва» до стажу роботи без перевірки відомостей, що в ній зазначені, на предмет достовірності. На переконання колегії суддів, жодних перешкод у наданні ТОВ «Діброва» первинних документів для підтвердження обґрунтованості видачі довідки не існує, зважаючи на те, що вказане Товариство не є ліквідованим.
Щодо  зарахування періоду проходження позивачем військової служби з 31.10.1984 по 30.12.1987 до пільгового стажу.
Як встановлено судом першої інстанції,    період з 31.10.1984 по 30.12.1987 зараховано до загального стажу позивача як строкову військову службу.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок i військову службу» та статті 8 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» період перебування на військовій службі має зараховуватись до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Враховуючи, що періоду служби позивача передувала та за ним слідувала    робота з шкідливими умовами праці за Списком №2, він має бути врахований до пільгового стажу за списком №2 для визначення права на призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів звертає увагу, що позивач у позовній заяві вимогу про зарахування періоду проходження ним військової служби до спеціального стажу не заявляв, суд першої інстанції таке рішення не приймав. Разом з цим, позивач у позовній заяві наводив обґрунтування необхідності зарахування військової служби до спеціального стажу, а суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення також дійшов аналогічного висновку. 
Колегія суддів вважає, що оскільки суд першої інстанції підтвердив право позивача на зарахування проходження ним військової служби до спеціального стажу, вирішення цього питання можливо на стадії апеляційного перегляду справи.
Скаржник зазначає, що суд зарахував період проходження позивачем військової служби до стажу за Списком № 2, не врахувавши, що відповідач період роботи з 23.07.1984 по 23.10.1984 зарахував до пільгового стажу за Списком № 2. При цьому, відповідно до фактично відпрацьованого часу період роботи з 01.10.1984 по 23.10.1984 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2. 
Проте, в період з 23.07.1984 по 23.10.1984 позивач безперервно працював електрозварником 4 розряду на ВО "Запоріжзалізобетон" (а.с.14) - запис у трудовій книжці 3 та 4. З яких саме міркувань відповідач відокремив ці періоди і з яких саме підстав зарахував частину роботи, апеляційна скарга доводів не містить.   
Щодо рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах.
          Статтею 114 Закону України № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за   списком № 2   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до   статті 27   та з урахуванням норм   статті 28   цього Закону.
          На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за   списком № 2   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
          Таким чином, Законом визнано наступні умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах для чоловіків: вік – 55 років, страховий стаж – не менше 30 років, з яких 12 років 6 місяців – робота за Списком № 2. Позивачу 28 лютого 2021 р. виповнилось 55 років.
          Пільговий стаж пенсійним органом визначено у 10 років 4 місяці 2 дні (а.с.28). Враховуючи період військової служби позивача (3 р. 2 м.), цей стаж складає більше 12 років 6 місяців.
          Страховий (загальний стаж) визначено пенсійним органом у 21 рік 3 місяці 12 днів. Враховуючи період підприємницької діяльності позивача з 01.08.2000 по 31.12.2003 (3 р. 4 м. 30 дн.), цей стаж складає 24 роки 7 міс. 12 дн., що не є достатнім на призначення пенсії на пільгових умовах.
          Відтак, рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах не відповідає обставинам справи.
          Оскільки Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 9957/03-16 від 17.06.2021 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи у ТОВ "Діброва", підстави для його скасування в судовому порядку відсутні.
           Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, не врахував усіх обставин у справі, що є  підставою  для  скасування оскарженого рішення суду, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог.
             Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                   П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  - задовольнити частково.
             Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р.  в адміністративній справі №280/9604/21 - скасувати  та ухвалити  нове рішення.
               Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу (Список № 2)   ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 31.10.1984 по 30.12.1987. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку, як платника спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003. 
У задоволенні решти позову - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005).                 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 липня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України        
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук