запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/307/22	Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.	
Єдиний унікальний №336/415/22	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       03 червня 2022 року                                                 м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 24.12.2021 року о 00 год. 46 хв. ОСОБА_1 на перехресті вул.Ігоря Сікорського з вул.Полякова в м.Запоріжжя керував транспортним засобом «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що відеозапис зафіксований нагрудною камерою поліцейського є неналежним доказом, оскільки є неповним, він не вівся безперервно, його огляд на стан сп`яніння проводився без присутності свідків. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину, зазначив, що дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що керував транспортним засобом напідпитку через необхідність термінового придбання ним ліків для своєї малолітньої дитини, яка їх терміново потребувала. У зв`язку з чим, просив суд пом`якшити призначене йому покарання, оскільки під час дії воєнного стану він вкрай потребує права керування транспортним засобом в інтересах свої родини. Через зазначену змінену ОСОБА_1 правову позицію апеляційний суд вважає за непотрібне досліджувати доводи апеляційної скарги в частині недоведеності винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі щодо суворості призначеного покарання, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Доведеність вини ОСОБА_1 , правильність кваліфікації його дій та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого правопорушення, останній не оспорює, у зв`язку з чим в цій частині відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова не перевіряється.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає межам санкції ч.1 ст.130 КУпАП, суддя у відповідності до положень ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів. 
На що вказують і положення ч.2 ст.33 КУпАП, згідно яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, відповідно до вимог ст.ст. 33-36 КУпАП. При цьому, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене ним порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті стягнення - виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни або скасування відсутні, а відтак апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 336/415/22