ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 серпня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/3268/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Злинської сільської ради 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 340/3268/21 (суддя І інстанції – Казанчук Г.П.)
за позовом ОСОБА_1 до Злинської сільської ради  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Злинської сільської ради Новоукраїнського району стосовно залишення її клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3523181600:02:000:2444) та передачі її у власність без розгляду;
- зобов`язати Злинську сільську раду Новоукраїнського району (код 04364673) прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3523181600:02:000:2444) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність позивачу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволений частково:
- визнано протиправною бездіяльність Злинської сільської ради щодо не прийняття рішення за заявою позивача від 26.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- зобов`язано Злинську сільську раду розглянути заяву позивача від 26.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що всі дії, вчинені радою щодо розгляду заяви позивача, є законними, вчиненими відповідно до вимог  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного Кодексу України. Вказує, що за наслідками розгляду заяви позивача рішення про затвердження проекту землеустрою прийнято не було, оскільки не набрало необхідної кількості голосів депутатів. Вважає, що суд зобов`язав раду зробити те, що і так відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.
У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.07.2018 № 11-4169/14-18-СГ надано дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сульськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Злинської сільської ради Маловиківського району Кіровоградської області орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 11)
Після розроблення зазначеного проекту землеустрою позивач звернулась до Злинської сільської ради із заявою від 26.02.2021 про затвердження проекту відведення у власність (оренду) земельної ділянки загальною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Злинської сільської ради до якої долучений проект землеустрою та витяг з ДЗК про земельну ділянку (а.с. 28).
Зазначену заяву розглянуто постійною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури, охорони пам`яток. Історичного середовища, благоустрою, комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження та транспорту та прийнято рішення, що проекту рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ( ОСОБА_1 )» внести до порядку денного п`ятої сесії Злинської сільської ради 06.04.2021. (а.с. 29)
6 квітня 2021 року на засіданні п`ятої сесії восьмого скликання було розглянуто питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства, але більшість депутатів проголосувати проти, отже за результатами протоколу поіменного голосування рішення не прийнято (а.с.31-32).
Позивач, вважаючи, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо неприйняття рішення за її заявою, звернулась із цим позовом до суду. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд заяви позивача на пленарному засіданні без прийняття жодного рішення за наслідком розгляду такої заяви свідчить про бездіяльність останнього, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, взагалі не вирішено питання, а не як стверджує представник позивача, формуючи позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльність щодо залишення заяви без розгляду. У зв`язку з цим суд вважав, що належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою від 26.02.2021 року та прийняти відповідне рішення.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення лише в частині задоволення позову.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР).
Положеннями частини 2 статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до п. «б» ч. 1 статті 81 ЗК України (тут і далі в редакції станом на час розгляду відповідачем заяви позивача – 6 квітня 2021 року) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з пунктом «а» частини третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам – для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК України).
У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства – не більше 2,0 гектара.
Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства – не більше 2,0 гектара із земель державної/комунальної власності.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).
Згідно з частинами 8-11 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом – після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина 2 статті 2 Закону № 280/97-ВР).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі ст. 25 цього Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до  ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до положень статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.
Отже, процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали; і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється органами, визначеними у  статті 118 Земельного кодексу України. Таке питання вирішується відповідним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради відкритим поіменним голосуванням, за результатом розгляду якого приймається рішення, яке підписується його головою та набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення, якщо не встановлено пізніший строк введення його у дію. У свою чергу, рішення, дію або бездіяльність такого органу може бути оскаржено до суду.
З огляду на визначену чинним законодавством процедуру надання земельної ділянки особі у власність та з урахуванням повноважень органів місцевого самоврядування, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності відповідача, оскільки за змістом ч. 9-11 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено три види поведінки відповідача після отримання від особи розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки:
1.          затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надає її у власність
2.          відмовляє у передачі земельної ділянки у власність
3.          залишає клопотання без розгляду.
Водночас у кореспонденції з положеннями статті 59 Закону № 280 будь-яка поведінка ради, зокрема і відмова у передачі земельної ділянки у власність, що фактично мала місце у спірних правовідносинах, повинна мати форму рішення, оскільки іншого Закон № 280 не передбачає.
Зазначене також кореспондується з положеннями частини 1 статті 2 КАС України, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також з положеннями частини 1 статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, оскільки особа (позивач) для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах повинна знати мотиви з яких їй відмовлено у передачі земельної ділянки у власність, а також правове обґрунтування суб`єктом владних повноважень таких мотивів. 
Також і суд, розглядаючи позов, правомірність поведінки відповідача, зокрема на відповідність її приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, може оцінити лише дослідивши і проаналізувавши мотиви відмови та її правове обґрунтування. 
У спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування не може відмовляти особі у затвердженні проекту землеустрою лише з мотивів ненабрання рішенням голосів депутатів, оскільки алгоритм його дій чітко визначений статтями 118 та 186 Земельного кодексу України, які не містять положень щодо дискреційності повноважень, а навпаки імперативно визначають обов`язок ради затвердити погоджений проект землеустрою.
Аналогічні норми щодо імперативності затвердження стаття 118 Земельного кодексу України містить і після змін, які набули чинності з 27 травня 2021 року.
Так, за змістом частини 9 статті 118 ЗК України та частини 8 статті 186 ЗК України орган місцевого самоврядування може відмовити особі у затвердженні розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у випадку невідповідності такого проекта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відмова органу місцевого самоврядування у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки особі у власність повинна бути викладена у формі рішення, в якому обов`язково повинні бути наведені підстави та причини такої відмови.
Оскільки жодного рішення за наслідками розгляду зави позивача радою не прийнято, судом першої інстанції правильно обрано способом захисту порушених прав та інтересів позивача зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.
Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Оскільки апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Злинської сільської ради залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 340/3268/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
   
Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко