Справа № 930/488/22
Провадження № 22-ц/801/912/2022
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року	Справа № 930/488/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Олійник Г.Є., представника позивача – адвоката Чернілевської Р.В., розглянувши апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Девелопмент» – адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області про відмову у забезпеченні позову від 21 березня 2022 року у цивільній справі за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Девелопмент» - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ»,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, 

в с т а н о в и в :

У березні 2022 року представник ТОВ «Юбіпартнер Девелопмент» – адвокат Чернілевська Р.В. звернулась в суд з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Девелопмент» - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, в якій просить накласти арешт на цілий майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_1 здійснення робіт з переобладнання чи переустаткування, ремонту, реконструкції приміщення літ. «А». літ. «Б», літ. «К», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_3 здійснення робіт з переобладнання чи переустаткування, ремонту, реконструкції приміщення літ «Г», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що в разі незастосування заходів забезпечення позову може бути ускладнено виконання рішення суду.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 березня 2022 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ТОВ «Юбіпартнер Девелопмент» – адвокат Чернілевська Р.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. В апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 березня 2022 року та постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Накласти арешт на цілий майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_1 здійснення робіт з переобладнання чи переустаткування, ремонту, реконструкції приміщення літ. «А». літ. «Б», літ. «К», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_3 здійснення робіт з переобладнання чи переустаткування, ремонту, реконструкції приміщення літ «Г», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року  № 9 «Про практику застосування судами цивільного  процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник ТОВ «Юбіпартнер Девелопмент» – адвокат Чернілевська Р.В. посилалась на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Предметом позову у цій справі є визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації нерухомого майна, а тому вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для збереження майна та реального виконання судового рішення.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб. Крім того, заявник не надав про наявність фактичних обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не надано доказів, що відповідачі вчиняють дії щодо відчуження належного йому майна з метою ухилення від виконання можливого рішення суду про стягнення з неї грошових коштів. Позивачем не надано доказів, що незабезпечення позову унеможливить виконання рішення суду або утруднить його виконання у разі задоволення позову.
Так, в заяві про забезпечення позову ставиться питання про накладення арешту на цілий майновий комплекс, розташований за адресою:   АДРЕСА_1 , та заборону здійснення робіт з переобладнання чи переустаткування, ремонту, реконструкції приміщень.
Предметом позову у справі є визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації нерухомого майна, а саме 19/50 частки комплексу будівель і споруд, до складу якої входить будівля майстерні, літ “А”, 3/25 частки комплексу будівель і споруд, до складу якої входить будівля оздоровчого комплексу- котельні, літ “Б” , 1/100 частки комплексу будівель і споруд, до складу якої входить будівля прохідної, літ “К” , 3/25 частки комплексу будівель і споруд, до складу якої входить будівля матеріального складу, літ “Г”, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, за ким зареєстровано право власності на майновий комплекс або його частки.
Таким чином, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що накладення арешту на цілий майновий комплекс може порушувати права та інтереси інших осіб, за якими зареєстровано право власності на частки даного майнового комплексу. Також позивачем не надано доказів, що свідчать про існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвала суду першої інстанції винесена з додержання вимог матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Девелопмент» – адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни залишити без задоволення.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 21 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 11 травня 2022 року.

Суддя-доповідач:                           В.П. Рибчинський
Судді:                                                         Л.О. Голота
                                                                         Т.О. Денишенко