ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/19129/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
позивача   за первісним позовом - не з`явились,  
відповідача  за первісним позовом - Макарчука Л.Л.,
третьої особи 1 за первісним позовом - Корнієнко О.А..
третьої особи 2 за первісним позовом - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 (головуючий суддя - Євсіков О.О., судді: Попікова О.В., Корсак В.А.) та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 (суддя Данилова М.В.)
у справі №910/19129/20
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ"
до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1. Комунального підприємства "Київський метрополітен",
2. Комунального підприємства "Київпастранс",
про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ"
про тлумачення змісту правочину,

ВСТАНОВИВ:  
1.Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" (далі - ТОВ "ГЕРЦ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (далі - КП "ГІОЦ") 5554236,32 грн заборгованості за договором про надання послуг №4837 від 07.05.2020.
1.2.В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про неналежне виконання КП "ГІОЦ" зобов`язань за договором про надання послуг №4837 від 07.05.2020, зокрема  про несплату в повному обсязі грошових коштів за послуги з інформаційно-технологічного супроводження програмного забезпечення АСОП у липні-вересні 2020.
1.3.КП "ГІОЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою, у якій просить надати офіційне тлумачення змісту абз.2 п.3.1 договору №4837 від 07.05.2020, укладеного з ТОВ "ГЕРЦ", шляхом визначення, від якої суми платежів розраховується ціна договору.
1.4.В обґрунтування поданої зустрічної позовної заяви КП "ГІОЦ" вказує на наявність спору щодо тлумачення визначення бази розрахунку ціни договору №4837 від 07.05.2020. 
1.5.Зокрема, ТОВ "ГЕРЦ" трактує положення абз.2 п.3.1 договору так, що 1% необхідно визначати від суми коштів, яку пасажири сплатили у розрахунковому місяці на поповнення транспортного ресурсу транспортних карток незалежно від того, надавалися фактично цим пасажирам перевізниками - учасниками АСОП транспортні послуги з перевезення чи ні.
1.6.КП "ГІОЦ", у свою чергу, трактує абз.2 п.3.1 договору інакше: 1% необхідно визначати від суми коштів, яку пасажири сплатили в розрахунковому місяці на оплату фактично наданих їх перевізниками - учасниками АСОП, транспортних послуг з перевезення, тобто виключно валідаціями транспортних квитків.
1.7.Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; об`єднано зустрічну позовну заяву КП "ГІОЦ" до ТОВ "ГЕРЦ" про тлумачення змісту правочину в одне провадження з первісним  позовом ТОВ "ГЕРЦ" до КП "ГІОЦ" про стягнення заборгованості; вирішено зустрічний позов розглядати за правилами загального позовного провадження разом з первісним позовом.
1.8.ТОВ "ГЕРЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про збільшення розміру позовних вимог, у якій вказало про неоплату КП "ГІОЦ" заборгованості за жовтень-грудень 2020 та збільшило заявлену до стягнення суму  на 5130190,54 грн, відтак просило стягнути з КП "ГІОЦ" 10864426,86 грн заборгованості за період липень-грудень 2020.
1.9.В подальшому, ТОВ "ГЕРЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з КП "ГІОЦ" 8937203,35 грн заборгованості за період серпень-грудень 2020, зазначаючи, що КП "ГІОЦ" сплатило заборгованість за липень 2020 у сумі 1786353,88 грн.
1.10.ТОВ "ГЕРЦ" також просило зменшити заявлену до стягнення суму на 140869,63 грн та зазначило, що КП "ГІОЦ"  визначає іншу, ніж ТОВ "ГЕРЦ", базу нарахувань, визнаючи частково позовні вимоги; суми отриманих за перевезення коштів підтверджуються третіми особами і різниця між розрахунком КП "ГІОЦ" та розрахунком ТОВ "ГЕРЦ" складає 140869,63 грн.
1.11.Розгляд справи здійснювався з урахуванням поданих ТОВ "ГЕРЦ" заяв.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1.07.05.2020 між ТОВ "ГЕРЦ" (виконавець) та КП "ГІОЦ" (замовник) укладено договір №4837 про надання послуг (договір), за умовами якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, надати замовнику інформаційно-технологічне супроводження програмного забезпечення "АСОП" за кодом ДК 021:2015: (CPV) "Єдиний закупівельний словник" - 72250000-2 послуги, пов`язані із системами та підтримкою, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.
2.2.Відповідно до п.3.1 договору його ціна становить 35000000,00 грн, в т.ч. ПДВ 5833333,33 грн, що включає:
1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП за транспортні послуги з перевезення, надані перевізниками - учасниками АСОП та обліковані в АСОП;
0,06 грн, в т. ч. ПДВ (20%) 0,01 грн, - за кожну реєстрацію в АСОП транспортних послуг з перевезення пасажира перевізниками - учасниками АСОП, якщо пасажиру послуги з перевезення надаються на пільгових умовах з використанням багатофункціональної електронної картки "Муніципальна картка "Картка киянина" як пільгового електронного квитка АСОП.
2.3.Ціна договору включає в себе всі витрати, пов`язані з підготовкою, наданням послуг, а також всіх можливих податків, зборів та інших обов`язкових платежів (п.3.2 договору).
2.4.Згідно з п.3.3 договору за результатами наданих послуг виконавець до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, оформляє та передає на підписання замовнику акти приймання-передачі наданих послуг.
2.5.Протягом 5 робочих днів з моменту отримання актів приймання-передачі наданих послуг замовник, у разі відсутності заперечень, погоджує та підписує акти приймання-передачі наданих послуг, після чого один примірник акта повертає виконавцю або у цей же строк надає письмову вмотивовану відмову від їх підписання. Після усунення зауважень виконавець повторно надає акт приймання-передачі наданих послуг на підписання замовнику (п.3.4 договору).
2.6.За умовами п.3.5 договору розрахунки замовника з виконавцем за надані послуги здійснюються щомісячно, на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, шляхом безготівкового перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця у 30-денний строк з дати підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг.
2.7.На виконання умов договору ТОВ "ГЕРЦ" надало КП "ГІОЦ" акти приймання-передачі наданих послуг:
- за серпень 2020 року на загальну суму 1240427,23 грн (1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП) та 566716,20 грн (за реєстрацію в АСОП транспортних послуг з використанням пасажирами пільгового квитка);
- за вересень 2020 року в сумі 1354806,94 грн (1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП) та 605933,22 грн (за реєстрацію в АСОП транспортних послуг з використанням пасажирами пільгового квитка);
- за жовтень 2020 року в сумі 1290625,11 грн (1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП) та 590123,58 грн (за реєстрацію в АСОП транспортних послуг з використанням пасажирами пільгового квитка);
- за листопад 2020 року в сумі 1111519,05 грн (1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП) та 529541,94 грн (за реєстрацію в АСОП транспортних послуг з використанням пасажирами пільгового квитка);
- за грудень 2020 року в сумі 1226168,26 грн (1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП) та 562212,60 грн (за реєстрацію в АСОП транспортних послуг з використанням пасажирами пільгового квитка).
2.8.КП "ГІОЦ" грошові кошти за вказаними актами у встановлені договором терміни не сплатило.
2.9.02.10.2021 ТОВ "ГЕРЦ" звернулось до КП "ГІОЦ" з претензією №20/09-30/02 від 30.09.2020, у якій повідомило, що за період з 01.07.2020 по 31.08.2020 у підприємства виникла заборгованість за договором у розмірі 3593539,56 грн, яка станом на 30.09.2020 не погашена. ТОВ "ГЕРЦ" просило КП "ГІОЦ" оплатити наявну заборгованість.
2.10.У відповідь на претензію листом  №303-3177 від 10.11.2020  КП "ГІОЦ" повідомило ТОВ "ГЕРЦ", що розрахункові суми 1% плати за послуги ІТС, що сплачуються на користь ТОВ "ГЕРЦ" за надані перевізником послуги, потребують коригувань, з огляду на те, що умовами п.3.1 договору розрахунковою базою для нарахування оператором АСОП на користь ТОВ "ГЕРЦ"  1% як плати за послуги з інформаційно-технологічного супроводження є суми, сплачені пасажирами в розрахунковому періоді за надані транспортні послуги перевізниками; факт надання послуги підтверджується валідаціями транспортних квитків. Отже, сплата пасажирами сум за придбання квитків здійснена з метою оплати проїзду (передує наданню транспортної послуги) не є транспортною послугою, наданою перевізниками пасажирам (у розумінні п.3.1 договору). Відповідно, база розрахунку для 1% плати за послуги ІТС на користь ТОВ "ГЕРЦ" повинна формуватись, виходячи із сум валідацій.
2.11.З метою усунення розбіжностей КП "ГІОЦ" пропонувало ТОВ "ГЕРЦ" для підписання та скріплення печаткою відповідні акти до договору за серпень та вересень 2020 року (з урахуванням запропонованих змін) та можливістю подальшого узгодження сум невирішених розбіжностей, а також повідомило, що сплата узгодженої суми коштів за надані ТОВ "ГЕРЦ" послуги буде здійснена після повернення до КП "ГІОЦ" підписаних та скріплених печаткою ТОВ "ГЕРЦ" примірників актів до договору за серпень та вересень 2020.
2.12.ТОВ "ГЕРЦ" звернулось до КП "ГІОЦ" з вимогою вих. №20/11-17/08 від 17.11.2020, у якій, вказуючи про отримання відповіді КП "ГІОЦ" (№303-3177 від 10.11.2020) на претензію ТОВ "ГЕРЦ", повідомило, що не погоджується з розрахунковою базою для нарахування 1% як плати за послуги ІТС. ТОВ "ГЕРЦ" зазначило, що станом на дату цього листа у КП "ГІОЦ" існує заборгованість перед ТОВ "ГЕРЦ" за договором у розмірі 7435028,41 грн, яка збільшилась за рахунок наданих у вересні та жовтні 2020 року послуг. ТОВ "ГЕРЦ" вимагало підписати акти приймання-передачі наданих послуг за період з серпня 2020 року  по жовтень 2020 року.
2.13.Звертаючись з первісним позовом у цій справі, ТОВ "ГЕРЦ" вважає, що таке тлумачення умов договору суперечить змісту самого договору та вимогам Порядку функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності (далі - Порядок), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 року №1887.
2.14.Заперечуючи проти заявлених до нього позовних вимог, КП "ГІОЦ" вказувало, що в суми наданих актів на оплату послуг за липень, серпень та вересень 2020 року ТОВ "ГЕРЦ" включило суму в розмірі 1% від суми коштів, сплачених пасажирами на придбання проїзних документів та поповнення транспортного ресурсу у кожному з календарних місяців, а не на суму в розмірі 1% від суми коштів, фактично сплачених (використаних) пасажирами за проїзд у громадському транспорті м. Києва.
2.15.КП "ГІОЦ" вважає, що саме ТОВ "ГЕРЦ" невірно тлумачить умови п.3.1 договору, а тому звернулось із зустрічним позовом у цій справі.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.Господарський суд міста Києва рішенням від 02.06.2021 позов ТОВ "ГЕРЦ" задовольнив; стягнув з КП "ГІОЦ" на користь ТОВ "ГЕРЦ" заборгованість в розмірі 8937203,35 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн та судовий збір в розмірі 34058,05 грн; повернув ТОВ "ГЕРЦ" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 28908,31 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням №9145 від 15.03.2021; в задоволенні зустрічного позову КП "ГІОЦ" про тлумачення змісту договору №4837 відмовив.
3.2.Рішення місцевого господарського суду в частині первісного позову мотивовано тим, що позиція КП "ГІОЦ" про те, що передбачена договором №4837 оплата послуг за інформаційно-технологічне супроводження програмного забезпечення АСОП повинна розраховуватися у розмірі 1% від кількості наданих перевізниками пасажирам транспортних послуг, тобто виключно валідаціями транспортних квитків, є такою, що суперечить змісту самого договору №4837 та Порядку.
3.3.Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів оплати КП "ГІОЦ" наданих послуг за договором №4837 за вересень-грудень 2020 року, суд дійшов висновку про стягнення з КП "ГІОЦ" заборгованості у розмірі 8937203, 35 грн.
3.4.Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд зазначив, що враховуючи, що договір №4837 від 07.05.2020 виконувався сторонами та строк його дії закінчився 31.12.2020, у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову КП "ГІОЦ" про надання офіційного тлумачення змісту абз.2 п.3.1 договору №4837 про надання послуг від 07.05.2020.
3.5.Північний апеляційний господарський суд постановою від 09.02.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/19129/20 в частині вимог первісного позову змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/19129/20 залишив без змін.
3.6.Змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині вимог первісного позову, апеляційний суд не погодився з висновком господарського суду першої інстанції про те, що 1% необхідно визначати від суми коштів, яку пасажири сплатили у розрахунковому місяці на поповнення транспортного ресурсу транспортних карток незалежно від того, чи надавалися фактично цим пасажирам перевізниками - учасниками АСОП транспортні послуги з перевезення чи ні.
3.7.За висновками апеляційного суду, умови укладеного між сторонами договору явно свідчать, що 1% необхідно визначати від суми коштів, яку пасажири сплатили в розрахунковому місяці на оплату фактично наданих їм перевізниками - учасниками АСОП транспортних послуг з перевезення (тобто, від вартості фактично оплачених послуг перевезення, наданих перевізниками), тобто без урахуванням сум, сплачених пасажирами на поповнення транспортного ресурсу, які, до того ж, можуть бути повернуті пасажиру (п.10.4 Порядку).
3.8.Зазначене підтверджується в т.ч. самим формулюванням умов п.3.1 договору "…1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП за транспортні послуги з перевезення, надані перевізниками…".
3.9.За висновками апеляційного суду, у будь-якому разі у цьому спорі про стягнення заборгованості з оплати за надані за договором послуги ТОВ "ГЕРЦ" (з урахуванням поданих під час розгляду справи заяв) заявило до стягнення суму, обраховану від загальних сум платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП за вже надані транспортні послуги з перевезення (тобто такі, що валідовані електронними квитками), а не за послуги, які передплачені, але ще не надані.
3.10.Здійснивши перевірку наданого ТОВ "ГЕРЦ" розрахунку заявлених до стягнення сум з урахуванням наданого КП "ГІОЦ" контррозрахунку, апеляційний суд вважав його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому погодився  з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з КП "ГІОЦ" на користь ТОВ "ГЕРЦ" 8937203,35 грн заборгованості.
3.11.Враховуючи однозначність формулювання абз.2 п.3.1 договору, апеляційний суд вважав правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову КП "ГІОЦ" про надання офіційного тлумачення змісту абз.2 п.3.1 договору №4837 про надання послуг від 07.05.2020.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Заперечення іншої сторони
4.1.КП "ГІОЦ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2022 у справі №910/19129/20 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "ГЕРЦ" до КП "ГІОЦ" про стягнення 80937203,35 грн відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов КП "ГІОЦ" задовольнити повністю і надати офіційне тлумачення змісту абз.2 п.3.1 договору від 07.05.2020 №4837 шляхом визначення, від якої суми платежів розраховується ціна договору.
4.2.Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження вищезазначених судових рішень,  скаржник посилається на пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи що: при ухваленні оскаржуваних рішень судом першої та апеляційної інстанцій не було враховано висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 08.04.2014 у справі №3-7гс14, Верховного Суду, викладених в постановах від 29.01.2021 (скаржником зазначено 19.01.2021) у справі №922/51/20, від 28.12.2019 у справі №922/788/19, від 06.11.2020 у справі №175/884/17, від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, щодо застосування статей 213, 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 73, 74, 76, 77, 78, 96 ГПК України, статей 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг";  відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що виникли за договором про надання послуг від 07.05.2020 №4837, який був укладений на виконання розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2018 №1887, яким був затверджений "Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності".
4.3.За твердженнями скаржника, суди попередніх інстанцій дійшли до протиправного висновку стосовно того, що винагорода ТОВ "ГЕРЦ" за п.3.1. договору повинна обраховуватись у розмірі 1% від коштів сплачених пасажирами в розрахунковому місяці під час поповнення транспортного pecypcy, який розміщений на транспортній картці, разовому QR-кoдi.  Наслідком такого трактування п.3.1 договору є неправильне визначення ТОВ "ГЕРЦ" бази розрахунку ціни договору та, як наслідок, пред`явлення до КП "ГІОЦ" необґрунтованого позову про стягнення заборгованості за договором.
4.4.Судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що у п.3.1 договору визначено, що транспортні послуги з перевезення надаються саме перевізниками - учасниками ACOП i за наслідками таких перевезень визначається винагорода ТОВ "ГЕРЦ"  за договором, а також не досліджено тієї обставини, що за твердженнями позивача, він не є учасником ACOП, не може приймати участі в розподілі грошових коштів учасників ACOП, з огляду на що умови договору, які передбачають таке право позивача, суперечать п.5.3 Порядку, що не був застосований судами попередніх інстанцій.
4.5.Суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки й тій обставині, що надання послуг позивачем можливе лише після отримання пасажирами транспортних послуг, а тому вимога позивача про відшкодування вартості послуг у розмірі 1% від суми коштів, сплачених пасажирами в рахунок оплати майбутніх поїздок, а не з суми коштів, фактично сплачених за спожиту транспортну послугу з перевезення транспортними засобами у м. Києві, є вимогою, спрямованою на отримання винагороди від ненаданих послуг з перевезення, що прямо суперечить п.3.1  договору.
4.6.Крім того, суди жодним чином не досліджували факт того, чи надавались позивачем послуги у спірний період за договором та якими доказам підтверджуються надання таких послуг, а також не надали належної оцінки тому, що акти приймання-передачі наданих послуг за спірний період не підписані сторонами, а відтак не погоджені ні обсяги, ні об`єми наданих послуг, а з листопада 2020 року саме ТОВ "ГЕРЦ"  в односторонньому порядку було припинено надання послуг з інформаційно-технологічного супроводження програмного забезпечення ACOП згідно з умовами додатку 1 до договору, що визнається самим ТОВ "ГЕРЦ"  в листі від 02.11.2020 №20/11-03/01 (додаток № 3 до апеляційної скарги).
4.7.Також скаржник зазначає, що долучені до матеріалів справи роздруківки електронного листування та звітів про надання представницьких послуг подані до суду з порушенням порядку подання електронних доказів, встановленого статтею 96 ГПК України, оскільки на них відсутній електронний підпис, а також у зв`язку з тим, що дані докази подані до суду у вигляді роздруківок, не завірених належним чином та не на електронному носієві. Зазначене свідчить про те, що належних, достовірних та допустимих доказів узгодження з KП "ГІОЦ" обсягів та вартості наданих послуг за договором за спірний період позивач не надав, а суди попередніх інстанцій прийняли рішення на підставі неналежних та недопустимих доказів.
4.8.Крім цього скаржник вважає, що оскільки між сторонами наявний спір стосовно тлумачення п.3.1 договору щодо порядку проведення розрахунків за договором, в зв`язку з чим у сторін договору виник майновий спір, у судів попередніх інстанцій були всі підстави для задоволення зустрічного позову щодо тлумаченням п.3.1 договору.
4.9.Заперечуючи проти присудження до стягнення з нього на користь ТОВ "ГЕРЦ" 10000,00 грн, скаржник вказує про відсутність у матеріалах справи доказів оплати ТОВ "ГЕРЦ" вказаної суми АО "ЮВІО", зазначаючи, що укладення договору та підписання акта приймання-передачі наданих послуг само по собі не свідчить про обов`язок ТОВ "ГЕРЦ" сплатити АО "ЮВІО" такі кошти, а тому їх стягнення з КП "ГІОЦ" є безпідставним.
4.10.19.05.2022 через електронний суд надійшло клопотання представника  ТОВ "ГЕРЦ" - адвоката Губаненка Юрія Петровича про відкладення розгляду справи, мотивоване  тим, що позивачу, який здійснює свою господарську діяльність у м. Одеса, не у повному обсязі надійшли матеріали  касаційної скарги та не надійшли процесуальні документи Верховного Суду, у зв`язку з чим йому не відомо про  строки подання  відзиву на касаційну скаргу та інші процесуальні вимоги. Крім цього, адвокат зазначив про неможливість прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з перебуванням на військовій службі та  відсутністю постійного  доступу до мережі Інтернет.
4.11.Розглянувши зазначене клопотання, Суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
4.12.Враховуючи закінчення визначених процесуальним законодавством строків  розгляду касаційної скарги, наявність в матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, а також те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, виходячи зі змісту статей 202, 216 ГПК України, у Суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Крім того, колегія суддів враховує, що з огляду на наведені представником позивача підстави, які позбавляють його можливості особисто чи в режимі відеоконференції прийняти участь в судовому засіданні, позивач не був позбавлений права здійснити заміну представника, який зміг би прийняти участь в судовому засіданні, зокрема в режимі відеоконференції, у тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів,  однак не скористався ним. Прохання представника позивача відкласти розгляд справи з огляду на перебування  на військовій службі та відсутність постійного доступу до мережі Інтернет, за відсутності інформації про час, коли представник зможе прийняти участь в судовому засіданні, зумовлює ситуацію, коли розгляд справи має бути відкладений на невизначений час, що призведе до порушення прав інших сторін на своєчасне вирішення справи.

5.Позиція Верховного Суду
Щодо вимог первісного позову
5.1.Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
5.2.У силу статті 526 ЦК України, з якою кореспондується частина перша статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
5.3.Частиною першою статті 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
5.4.Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.
5.5.Частинами першою, третьою, п`ятою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
5.6.У силу приписів статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
5.7.Попередні судові інстанції встановили, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг, а тому підпадає під правове регулювання, у тому числі, глави 63 ЦК України.
5.8.Так, статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
5.9.Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (стаття 905 ЦК України).
5.10.Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.10.2018 №1887 відповідно до п.п.102 п."а" ч.1 ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч.9 ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт", ч.4 ст.8 Закону України "Про міський електричний транспорт", постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів влади", розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27.04.2018 №706 "Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності", з метою удосконалення системи обліку оплати проїзду та підвищення якості послуг з перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності.
5.11.Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності (далі - Порядок) регулює питання функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, визначає учасників відносин, їх права та обов`язки, види та форми носіїв електронного квитка, процедуру реєстрації та обігу електронного квитка (п. 1.1 Порядку).
5.12.Дія цього Порядку, згідно з п.1.3, поширюється на юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, а також фізичних осіб, які є учасниками автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності.
5.13.Відповідно до п.1.4 Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:
автоматизована система обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності (АСОП) - програмно-технічний комплекс, призначений для обліку наданих транспортних послуг з використанням електронного квитка;
активація носія електронного квитка - операція першого підключення електронного носія до АСОП;
електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в АСОП дає пасажирові право на одержання транспортних послуг;
носій електронного квитка - матеріальний або віртуальний засіб, що забезпечує доступ до транспортного ресурсу, який зберігається в АСОП;
інформаційно-довідковий центр - інформаційно-консультаційний центр оператора, призначений для збирання інформації, консультування та надання допомоги користувачам (пасажирам) з питань продажу, заміни, поповнення, активації та блокування в АСОП носія електронного квитка, прийняття заяв та скарг, пов`язаних з використанням електронного квитка та функціонуванням АСОП;
номер транспортної картки - нанесений на транспортну картку унікальний номер, що дає можливість візуально її ідентифікувати та обліковувати;
перевірка ліміту - операція з перевірки залишку транспортного ресурсу в АСОП, яку виконує користувач (пасажир) на транспортному терміналі, в особистому кабінеті;
платіжний пристрій - технічний пристрій (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування тощо), що дає можливість користувачеві (пасажиру) виконувати операції з ініціювання переказу коштів, а також інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою;
реєстр носіїв електронного квитка - сукупність відомостей про дійсні та заблоковані в АСОП носії електронного квитка;
реєстрація електронного квитка - операція, що за допомогою транспортного терміналу фіксує та перевіряє в АСОП факт оплати пасажиром транспортної послуги перевізника;
соціальна картка (пільгова картка) - іменний носій електронного квитка, що зареєстрований в АСОП та є матеріальним носієм персональних даних утримувача картки та підтримує додатки, пов`язані з наданням і обліком заходів соціальної підтримки та інших інформаційних сервісів і послуг, зокрема і багатофункціональна електронна пластикова картка "Картка киянина";
транспортна картка - носій електронного квитка, зареєстрований в АСОП та призначений для оплати проїзду за рахунок транспортного ресурсу;
транспортний ресурс - електронний ресурс, що розміщений на носії електронного квитка, зберігається в АСОП та містить інформацію про наявну в користувача (пасажира) кількість поїздок, проїзні квитки та/або баланс грошових коштів;
транспортний термінал - встановлений у рухомому складі наземного транспортного засобу або інтегрований з турнікетом спеціалізований комплект обладнання (зокрема і валідатори), що призначений для реєстрації електронного квитка, перевірки транспортного ресурсу й оплати проїзду та взаємодіє з іншим бортовим електронним інформаційним обладнанням і центром обробки транспортних транзакцій.
5.14.Метою впровадження АСОП є забезпечення зручності оплати проїзду пасажирів у міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності, покращення якості транспортного обслуговування мешканців та гостей міста Києва, облік оплати за проїзд та кількості перевезень пасажирів, зокрема і пільгової категорії (п.2.1 Порядку).
5.15.Згідно з п.2.2 Порядку завданнями АСОП є: запровадження електронного квитка в усіх видах міського пасажирського транспорту; ведення автоматизованого обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності; запровадження безготівкової оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності; забезпечення економічної привабливості та зручної для пасажирів на основі сучасних технологій системи розрахунків за проїзд; сприяння підвищенню культури та зручності обслуговування пасажирів; здійснення автоматизованого моніторингу пасажиропотоку на маршрутах та лініях міського пасажирського транспорту міста Києва незалежно від форм власності, зокрема і пільгової категорії громадян; отримання даних пасажиропотоку для оптимізації мережі міського пасажирського транспорту загального користування.
5.16.Структура АСОП складається з таких елементів: автоматизована інформаційна система, що здійснює управління АСОП загалом та забезпечує взаємодію її елементів; апаратне, програмно-апаратне та програмне забезпечення збирання та обробки даних; транспортні термінали та інше спеціалізоване обладнання АСОП; інфраструктура обслуговування користувачів - пункти продажу транспортних карток, пункти поповнення транспортних ресурсів, платіжні пристрої, інформаційно-довідковий центр; комплексна система захисту інформації (далі - КСЗІ) - взаємопов`язана сукупність організаційних та інженерно-технічних заходів, засобів і методів захисту інформації (п. 2.3 Порядку).
5.17.Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Порядку учасники відносин в АСОП (далі - учасники) - юридичні особи, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, що взаємодіють в АСОП. Учасниками є: власник; розпорядник; оператор; перевізники; агенти; банки; фінансові установи; користувачі (пасажири).
5.18.Згідно п.7.1 Порядку агенти мають право: брати участь в інформаційній та технологічній взаємодії з оператором; отримувати від оператора технічні вимоги на обладнання та програмне забезпечення АСОП для забезпечення їх інтеграції в АСОП; отримувати від оператора технічну підтримку для забезпечення функціонування АСОП; отримувати від оператора звітність та інші дані відповідно до умов договору про надання послуг в АСОП, укладеного з оператором.
5.19.Агенти зобов`язані: здійснювати продаж електронного квитка та забезпечувати організацію перевірки ліміту; організовувати пункти поповнення транспортного ресурсу; здійснювати операції щодо активації носіїв електронного квитка (п.7.2 Порядку).
5.20.Реєстрація електронного квитка здійснюється через транспортні термінали шляхом піднесення носія електронного квитка до нього. Після реєстрації електронного квитка на екрані транспортного терміналу з`являється інформація про оплату проїзду у вигляді текстового, звукового, графічного чи іншого повідомлення та про залишок транспортного ресурсу. Якщо на транспортному терміналі з`являється повідомлення про неможливість реєстрації електронного квитка, пасажир не звільняється від обов`язку оплати проїзду. Оплата проїзду здійснюється шляхом використання носія електронного квитка пасажиром за наявності на транспортному ресурсі електронного квитка або суми грошових коштів, достатніх для оплати проїзду згідно з встановленими тарифами та вартістю проїзного квитка. Вартість проїзду списується з транспортного ресурсу автоматично згідно із встановленими тарифами та вартістю проїзних квитків. (п.п.9.2-9.4, 9.7 Порядку).
5.21.Пунктами 10.1, 10.4 Порядку визначено, що придбання електронного квитка та поповнення транспортного ресурсу здійснюється: у пунктах придбання електронного квитка; через платіжні пристрої; через пункти поповнення транспортного ресурсу; через веб-сайт оператора; в інших пунктах продажу (поповнення). Користувач (пасажир) може повернути грошові кошти, які є на транспортному ресурсі носія електронного квитка, протягом одного року з дати останньої реєстрації електронного квитка в АСОП.
5.22.Відповідно до пп.11.1, 11.2 Порядку оплата проїзду транспортною карткою здійснюється після її активації. Транспортна картка виконує функцію запису інформації в АСОП щодо реєстрації електронного квитка.
5.23.Заходи щодо накопичення, обробки та зберігання інформації в АСОП здійснює оператор (п.12.1 Порядку).
5.24.Як встановлено  судами попередніх інстанцій, предметом укладеного  між ТОВ "ГЕРЦ" та КП "ГІОЦ" договору №483 про надання послуг від 07.05.2020 є надання послуг з інформаційно-технологічного супроводження програмного забезпечення АСОП. ТОВ "ГЕРЦ" як виконавець фактично забезпечує технічну та технологічну підтримку системи, а пунктом 3.1 договору визначено обов`язок оператора КП "ГІОЦ" щодо оплати послуг виконавця, за ціною, узгодженою сторонами у п.3.1 договору.
5.25.Так, за умовами п.3.1 договору його ціна включає в себе:
1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП за транспортні послуги з перевезення, надані перевізниками - учасниками АСОП та обліковані в АСОП;
0,06 грн, в т.ч. ПДВ (20%) 0,01 грн - за кожну реєстрацію в АСОП транспортних послуг з перевезення пасажира перевізниками - учасниками АСОП, якщо пасажиру послуги з перевезення надаються на пільгових умовах з використанням багатофункціональної електронної картки "Муніципальна картка "Картка киянина" як пільгового електронного квитка АСОП.
5.26.Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що умови укладеного сторонами договору явно свідчать, що 1% необхідно визначати від суми коштів, яку пасажири сплатили в розрахунковому місяці на оплату фактично наданих їм перевізниками - учасниками АСОП транспортних послуг з перевезення (тобто, від вартості фактично оплачених послуг перевезення, наданих перевізниками), тобто без урахуванням сум, сплачених пасажирами на поповнення транспортного ресурсу, які, до того ж, можуть бути повернуті пасажиру (п.10.4 Порядку).
5.27.Зазначене підтверджується в тому числі самим формулюванням умов п.3.1 договору "…1% від суми платежів, що сплачені пасажирами в розрахунковому місяці з використанням електронного квитка АСОП за транспортні послуги з перевезення, надані перевізниками…".
5.28.Разом з тим, дійшовши висновку про задоволення первісного позову про стягнення з КП "ГІОЦ" на користь ТОВ "ГЕРЦ" 8937203,35 грн заборгованості, з огляду на здійснену апеляційним судовим перевірку наданого ТОВ "ГЕРЦ" розрахунку заявлених до стягнення сум з урахуванням наданого КП "ГІОЦ" контррозрахунку, апеляційний суд не врахував, що розбіжність правових позицій сторін спору щодо розміру винагороди позивача стосується неоднакового підходу щодо бази розрахунку суми винагороди позивача за договором. В такій ситуації недостатнім є зазначення, що суд перевірив розрахунок і контррозрахунок, позаяк суд мав навести, які саме докази, покладені сторонами в основу здійснених ними розрахунків, були ним досліджені, оцінені і, відповідно, прийняті та/або відхилені із зазначенням відповідних мотивів такого прийняття/відхилення.
5.29.Наведене свідчить про слушність доводів касаційної скарги про недослідження апеляційним судом ані поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог та обґрунтованості здійсненого ним розрахунку заборгованості (з урахуванням заяв про збільшення/зменшення позовних вимог), ані поданих відповідачем доказів на спростування вказаних позивачем обставин.
5.30.З огляду на висновки апеляційного суду про необхідність здійснення розрахунку 1% від суми коштів, яку пасажири сплатили в розрахунковому місяці на оплату фактично наданих їм перевізниками - учасниками АСОП транспортних послуг з перевезення (тобто, від вартості фактично оплачених послуг перевезення, наданих перевізниками), непослідовними є висновки про задоволення  позову в заявленій позивачем до стягнення сумі ( з урахуванням заяв про збільшення/зменшення розміру позовних вимог), яку він обраховував, виходячи з того, що 1% необхідно визначати    від суми коштів, яку пасажири сплатили у розрахунковому місяці на поповнення транспортного ресурсу транспортних карток, незалежно від того, чи надавалися фактично цим пасажирам перевізниками - учасниками АСОП транспортні послуги з перевезення чи ні.
5.31.Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
5.32.Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
5.33.З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
5.34.Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
5.35.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
5.36.Отже доводи касаційної скарги скаржника, що в порушення наведених вище приписів процесуального законодавства, апеляційний суд не здійснив належне дослідження наданих сторонами доказів, покладених ними в обґрунтування здійснених кожною стороною розрахунків, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, знайшли своє підтвердження.
5.37.Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому постановлене рішення суду апеляційної інстанцій щодо вимог первісного позову підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
5.38.Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надані сторонами докази в обґрунтування здійснених ними розрахунків,  надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі вказаних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
5.39.Враховуючи скасування  постанови апеляційного суду в частині первісного позову, Верховний Суд не здійснює оцінку доводів скаржника щодо безпідставного, на його думку, стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, адже за результатами нового розгляду справи за первісним позовом судом буде здійснено новий розподіл судових, в тому числі витрат на правничу допомогу, стягнутих з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням первісного позову.

Щодо вимог зустрічного позову.
5.40.Статтею 637 ЦК України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.
5.41.Стаття 213 ЦК України, у свою чергу, визначає, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
5.42.У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц наведено висновок, за змістом якого відповідно до частини 1 статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах 3 та 4 статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статті 213 ЦК України.
5.43.Отже, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.
5.44.У розумінні наведених положень законодавства тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. 5.45.Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює наявні умови угоди. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення потрібно розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.
5.46.Вказану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №915/692/19, від 09.07.2020 у справі №922/404/19, від 28.08.2020 у справі №922/2081/19.
5.47.У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №916/1171/18 зазначено, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.
5.48.З огляду на наведене тлумаченню підлягає зміст договору/його частина у способи, встановлені статті 213 ЦК України, тоді, коли воно (тлумачення) здійснюється з метою можливості виконання договору його сторонами. 
5.49.Втім у даній справі договір, строк дії якого закінчився 31.12.2020, тоді як із позовом позивач за зустрічним позовом звернувся 05.01.2021, сторонами виконано повністю, а розбіжність у розумінні бази нарахування винагороди позивача усувається в ході розгляду первісного позову про стягнення, де суд, до речі, і дав цілком правомірну оцінку змісту абз.2 п.3.1 договору №4837 про надання послуг від 07.05.2020.
5.50.Отже, за наявності між сторонами спору про стягнення винагороди позивача, яка обраховується у відповідності до абз.2 п.3.1, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду в окремому порядку (в даному випадку за зустрічним позовом)  питання  щодо тлумачення цього пункту договору, адже для правильного вирішення судом спору щодо стягнення суд вже здійснив правомірну, як вважає колегія суддів, оцінку змісту цього договору, втім лише не навів доказів, які ним досліджувались і оцінювались при перевірці розрахунків/контррозрахунків, про що зазначено раніше у мотивувальній частині цієї постанови.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.2.Згідно з приписами пунктів 1, 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право  залишити судові рішення першої інстанції  та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
6.3.Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України  суд касаційної інстанції  залишає касаційну скаргу  без задоволення, а судові рішення  - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього кодексу межах, ухвалено  з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.4.За змістом частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
6.5.Перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, з дотриманням передбачених ГПК України меж перегляду судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.
6.6.Згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
6.7.Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно встановити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надані сторонами докази в обґрунтування здійснених ними розрахунків,  надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі вказаних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
7. Розподіл судових витрат
7.1.Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309,  310, 314, 315-317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" задовольнити частково.
2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 в частині зміни мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/19129/20 та в частині залишення його в решті без змін щодо вимог первісного позову скасувати.
3.Справу в частині первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1. Комунального підприємства "Київській метрополітен", 2. Комунального підприємства "Київпастранс", про стягнення заборгованості направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
4.В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/19129/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           С.В. Бакуліна

Судді                                                                                                         О.А. Кролевець 

                                                                                                                 Л.В. Стратієнко