Дата документу  Справа № 334/6467/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/6467/21                                                Головуючий в 1 інст. Філіпова І.М.
Провадження №33/807/15/22                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кальнія Д.С., іншого учасника ДТП- ОСОБА_2 , її адвоката Шляніна І.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шляніна І.В. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року якою провадження відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з оскаржуваною постановою, 18.08.2021 року о 17 годині 53 хвилини в м.Запоріжжя Дніпровський район водій ОСОБА_3 ,керуючи т/з «mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Бородинській на регульованому перехресті з вул. Ладозькою при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю «daewoo lanos» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих немає.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шлянін І.В.  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд першої інстанції поверхнево дослідив матеріали зазначеної адміністративної справи, не повно та без участі потерпілої сторони засовував фактичні обставини справи, надав їм невірну оцінку та прийняв постанову з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно яка є незаконна. Так,  судом не взято до уваги, що автомобіль «Mitsubishi Lancer» здійснив виїзд на перехрестя на сигнал світлофора «зелений» та завершував проїзд перехрестя на сигнал «червоний», не зважаючи на його асинхрону роботу (тобто деякий час, після включення красного сигналу для водій які рухаються по зустрічній смузі, з іншої сторони зустрічної смуги - ще горить зелене світло світлофора), що і призвело до ДТП. Вказує, що судом не досліджені обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації та механічні пошкодження виявленні і зафіксовані на схемі місця ДТП і фототаблицях, в результаті чого було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме передчасно встановлена відсутність в діях ОСОБА_1  порушення п.16.6 ПДР, що не узгоджується з відеозаписом, наданого ж останньою, на якому зафіксовано перебіг подій в повному обсязі.  За поясненнями ОСОБА_1 і її представника, ОСОБА_1 нібито мала право, відповідно до пункту 16.8 ПДР України і була зобов`язана закінчити маневр та звільнити перехрестя для транспортних засобів, які рухались по даній дорозі, проте на думку апелянта такі висновки хибні. Сторона захисту звертає увагу на циклограму роботи світлофорного об`єкта розташованого на перехресті вулиць Бородинська - Ладозька з якої вбачається, що у другій його фазі роботи, коли у напрямку руху автомобілів №2 (в нашому випадку рух автомобілю «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ) загорається червоне світло світлофора, то у зустрічному напрямку руху №1 (в нашому випадку рух автомобілю «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ) ще на протязі 5 секунд горить зелене світло світлофора, після чого на протязі ще 3 секунд - горить «жовтий меготливий», а тільки потім (аж на 9-ій секунді) загорається червоне світло світлофору, яке забороняє рух автомобілів у їх напрямку. Отже, автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілої ОСОБА_2 продовжував свій рух у зустрічному напрямку, так як вона, згідно вимог п.1.4 ПДР, розраховувала на те, що й інші учасники виконують ПДР.
На підставі викладеного, апелянт просить скасувати постанову суду від 28.09.2021 року, прийняти нову постанову у відношенні ОСОБА_1 , якою притягнути її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 , її адвоката Шляніна І.В. на підтримку доводів та вимог апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_4 - адвоката Кальнія Д.С., які заперечували вимогам апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про відсутність в діях  ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не виникає, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Місцевим судом безпосередньо досліджено докази, наявні в матеріалах справи, та зроблено вірний висновок про недоведеність вини  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в зв`язку з порушенням ним п.16.6 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, його складено за порушення  ОСОБА_4   п.16.6 ПДР України за те, що вона 18.08.2021 року о 17 годині 53 хвилини в м.Запоріжжя Дніпровський район водій керуючи т/з «mitsubishi lancer» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Бородинській на регульованому перехресті з вул.Ладозькою при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю «daewoo lanos» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих немає.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлена відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. 
Так, суд взяв до уваги пояснення водія ОСОБА_4 , яка вину у вчиненому правопорушенні не визнала у повному обсязі та долучила до матеріалів справи диск з відео реєстратора. Згідно якого вбачається, що автомобіль «mitsubishi lancer», яким вона керує заїжджає на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора, зупиняється і пропускає зустрічний транспорт. Після того, як на світлофорі загорається червоний сигнал світлофора вона поновлює рух для того, щоб завершити маневр. В свою чергу водій автомобіля «daewoo lanos» ОСОБА_5 не надала можливості завершити їй проїзд перехрестя.
Отже, суд проаналізував пояснення ОСОБА_4 , відеозапис події та прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість останньої у недотриманні вимог пунктів 16.6 ПДР.
Перевіряючи доводи апелянта щодо обставин, які були недосліджені судом першої інстанції, апеляційний суд задовольнив клопотання захисника про призначення судової інженерно-транспортної еспертизи для визначення механізму ДТП та встановлення порушення правил ПДР учасниками події.
В отриманому апеляційним судом висновку експерта № СЕ-19/108-21/14680-ІТ від 02.02.2022 р. не міститься висновків щодо встановлення провини ОСОБА_4  внаслідок порушення останньою положень п.16.6 Правил дорожнього руху України, які інкримінувалися останній при складанні протоколу.
При цьому, вищезазначений висновок експерта в частині висновку, що в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.. 10.1 ПДР, що з точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди апеляційний судом до уваги не приймаються, оскільки у провину зазначений п. 10.1 ПДР ОСОБА_4 не ставився.
Натомість, даних про наявність в діях ОСОБА_4 інкримінованого складу адміністративного правопорушення за викладених у відповідному протоколі обставинах, не вбачається.
Отже, на переконання суду відсутні беззаперечні докази, які вказують на порушення ОСОБА_4 вимог п.16.6 ПДР України.
Матеріали справи, які сприймав місцевий суд, надавали підстави прийти до висновку про відсутність фактичних доказів на підтвердження обставин порушення  ОСОБА_4  вимог п. 16.6 ПДР. Отримані при апеляційному розгляді відомості, зокрема дані висновку експерта від 02.02.2022 року підтверджують такі висновки місцевого суду. 

На думку апеляційного суду досліджені докази беззаперечно вказують на законність та обґрунтованість висновків судді місцевого суду про недоведеність того, що ОСОБА_4 допустила порушення вимог п.16.6 ПДР України, яке б перебувало у прямому причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженням, що вказує на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Що стосується посилань апелянта про те, що п. 10.1 ПДР є більш загальний ніж п.16.6 ПДР та більш детально описує правило проїзду саме регульованого перехрестя, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення за ст. 124 КУпАП, то суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до вимог статей 7, 254 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника на підставі та в межах складеного протоколу, що є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
При цьому, слід окремо зауважити, що справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.
Наведена позиція покликана усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зокрема викладену у рішеннях у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України».
Отже, наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Шляніна І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року якою провадження відносно  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апяційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник