ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13363/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
  ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:
-          визнати протиправним і скасувати наказ Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора від 16.04.2021 №365 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 ВП №64917044 в частині поновлення з 30.10.2019 ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних    провадженнях про злочини спеціальної    категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадження Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України;  невручення службового посвідчення прокурора Офісу Генерального прокурора встановленого зразка; невнесення запису до трудової книжки про зайняття ОСОБА_1 посади прокурора Офісу Генерального прокурора;
- зобов`язати Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка прокурора відділу Офісу Генерального прокурора; внести запис до трудової книжки про зайняття ОСОБА_1 посади прокурора відділу Офісу Генерального прокурора;
- перерахувати та виплатити з 27.02.2021 заробітну плату з розрахунку посадового окладу, встановленого для прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора.
1. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог:
- про визнання протиправним і скасування наказу Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора від 16.04.2021 №365 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- про визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 ВП №64917044 в частині поновлення з 30.10.2019 ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних    провадженнях про злочини спеціальної    категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадження Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України.
Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини    виникли    у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 в іншій справі №640/23545/19 щодо поновлення позивача на посаді прокурора, у зв`язку з чим зазначені питання мають вирішуватися в порядку  статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду).
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2021 року про закриття провадження в частині позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, у якій зазначає, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення, без оцінки усіх аргументів позивача. Зокрема, апелянт вважає, що спірні правовідносини виникли 16.04.2021 у зв`язку з винесенням відповідачем наказу про поновлення на посаді, проте не на реальній посаді, а на тій, що у дійсності не існує.
Позивач наполягає на тому, що відповідачем у цьому випадку виявлено нову бездіяльність, видано новий наказ, який не був предметом розгляду в іншій справі, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 14 березня 2022 року.
Оцінюючи наведені в зазначеній апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів виходить з такого. 
ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення; відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.
Наказом Генеральної прокуратури України від 29.10.2019 №1291ц ОСОБА_1 звільнено з вищевказаної посади з 30.10.2019 на підставі пункту 9 частини першої  статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Окружного адміністративного суду від    26.02.2021 у справі №640/23545/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України; визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 29.10.2019 №1291 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури; поновлено останнього з 30.10.2019 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та     процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України, поклавши обов`язок виконання рішення суду в цій частині та поновлення на посаді на Офіс Генерального прокурора.
Також стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30.10.2019 по 26.02.2021 у розмірі 3  094 305,74 грн з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 30.10.2019 ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на зазначеній посаді;  допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць у розмірі 46 982,88 грн з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
На виконання судового рішення в частині, допущеній до негайного виконання щодо поновлення з 30.10.2019 ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора, Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист від 04.03.2021 №640/23545/19. Боржником у виконавчому листі вказано Офіс Генерального прокурора, стягувачем - ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2021 ВП №64917044 відкрито виконавче провадження.
Надалі, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №640/23545/19 частково задоволено апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 та частково його змінено, виклавши пункти третій та п`ятий резолютивної частини в такій редакції:
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 30.10.2019.
5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 30 жовтня 2019 ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 залишено без змін.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 та постанови державного    виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 ВП №64917044 Офіс Генерального прокурора в особі Генерального прокурора видав наказ від 16.04.2021 №365ц, яким:
1) скасував наказ Генерального прокурора від 29.10.2019 №1291ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
2) поновив ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України».
Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 , останній обґрунтовує позовні вимоги в цій частині тим, що наказ виданий Генеральним прокурором не на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця, які передбачають його поновлення на відповідній посаді прокурора Офісу Генерального прокурора або рівнозначній посаді в органах прокуратури України, а фактично оскаржуваним наказом поновлено його на посаді прокурора в Генеральній прокуратурі України, що, на думку позивача, виходить за межі повноважень Офісу Генерального прокурора.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні правовідносини    виникли  саме у зв`язку з виконанням/невиконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 щодо поновлення позивача на посаді прокурора, при цьому доводи позивача в цій частині зводяться до незгоди з поновленням на посаді в Генеральній прокуратурі України, а не в Офісі Генерального прокурора.
Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, визначений  статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень зазначеної правової норми особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Зазначені правові норми  Кодексу адміністративного судочинства України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.
Наявність у  Кодексі адміністративного судочинства України  спеціальної норми, спрямованої на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  статтею 383 названого Кодексу, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Як вже встановлено колегією суддів, предмет спору у цій частині спрямований на виконання судового рішення від 26.02.2021 в іншій справі №640/23545/19.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту шляхом визнання протиправним наказу Офісу Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц в частині поновлення на відповідній посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора та визнання протиправною вищевказаної бездіяльності відповідача, є одним із способів виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19, а відтак, спір у справі виник на стадії виконання судового рішення, що виключає можливість окремого судового провадження за новим позовом.
Таким чином наявні підстави для закриття провадження у справі в зазначеній частині.
Окрім зазначеного встановлено, що позивач у порядку  статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/23545/19 із заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19 про його поновлення в Офісі Генерального прокурора на відповідній посаді  прокурора та вжити всіх необхідних і можливих заходів для виконання вищевказаного рішення суду, у тому числі встановити судовий контроль (порядок і строк) за його виконанням суб`єктом владних повноважень - Офісом Генерального прокурора та зобов`язати останнього подати відповідний звіт у визначений судом час. 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що 16.04.2021 за підписом Генерального прокурора видано наказ №3б5ц про його поновлення на посаді прокурора Генеральної прокуратури України, який не відповідає рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва та постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 ВП №64917044 та не ґрунтується на Законі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки відсутні обставини протиправної бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2021 у справі №640/23545/19.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає доводи апелянта не доведеними та не вбачає правових підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у справі №640/13363/21.
2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора.
Предметом розгляду у справі після закриття провадження в частині позовних вимог стали вимоги про: 
- визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо:  невручення ОСОБА_1 службового посвідчення прокурора Офісу Генеральної прокуратури встановленого зразка; невнесення запису до трудової книжки про зайняття ОСОБА_1 посади прокурора Офісу Генерального прокурора;
- зобов`язання Генерального прокурора офісу Генерального прокурора: видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка прокурора відділу Офісу Генерального прокурора; внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про зайняття ним посади прокурора Офісу Генерального прокурора;
- зобов"язання перерахувати та виплатити з 27.02.2021 заробітну плату з розрахунку посадового окладу, встановленого для прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 14.12.2021, яким відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, недотримання принципу верховенства права, вважає рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції не враховані та не досліджені подані ним упродовж розгляду письмові пояснення, визнані встановленими обставини, які не підтверджуються матеріалами справи, є лише припущеннями, містять неправдиву інформацію. При цьому позивач посилається на відзив відповідача, наявний в матеріалах справи, який містить, на його думку, таку інформацію.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив поняття «заробітна плата» та «середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, тому вирішив питання, яке не було предметом спору, та застосував закон, який не підлягав застосуванню у цьому провадженні.
Посилаючись на такі та інші підстави, позивач просить задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі №640/23545/19 про поновлення на роботі з 27.02.2021 по день ухвалення рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 14 березня 2022 року.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 14 грудня 2021 року, колегія суддів виходить з такого.
Як вже зазначалося вище, відповідно до судових рішень у справі №640/23545/19 ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 30.10.2019.
Тобто, позивача поновлено на посаді в Генеральній прокуратурі України. 
Разом з тим, виходячи з позовних вимог ОСОБА_1 , останній просить визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо: невручення службового посвідчення прокурора Офісу Генеральної прокуратури встановленого зразка; невнесення запису до трудової книжки про зайняття посади прокурора Офісу Генерального прокурора;  зобов`язати Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора: видати посвідчення встановленого зразка прокурора відділу Офісу Генерального прокурора; внести до трудової книжки запис про зайняття посади прокурора Офісу Генерального прокурора; перерахувати та виплати з 27.02.2021 заробітну плату з розрахунку посадового окладу, встановленого для прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора.
Отже, позовні вимоги пов`язуються позивачем із відповідними діями Офісу Генерального прокурора в процесі поновлення на посаді саме в Офісі Генерального прокурора.   
Водночас, з фактичних обставин справи вбачається, що Офіс Генерального прокурора має спрямовувати дії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/23545/19 стосовно поновлення позивача на  посаді в Генеральній прокуратурі України, а не в Офісі Генерального прокурора.
Згідно з приписами  статті 48 Кодексу законів про працю України  власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі також -  Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктами 2.2 та 2.4  Інструкції №58  визначено, що до трудової книжки вносяться, поміж іншого, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Ураховуючи викладені правові норми та відсутність наказу Офісу Генерального прокурора про поновлення позивача на відповідній посаді прокурора Офісу Генерального прокурора, відсутні підстави для внесення до трудової книжки запису про зайняття ним такої посади. 
Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.  
Також відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неврученні службового посвідчення прокурора Офісу Генерального прокурора.
Згідно зі  статтею 21 Закону України «Про прокуратуру»  прокурори мають службове посвідчення. Положення про службове посвідчення та його зразок затверджуються Генеральним прокурором. Службове посвідчення вручається Генеральним прокурором або за його дорученням іншим прокурором.
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення про службове посвідчення прокурора, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 24.04.2020 №200 (далі також - Положення №200) службове посвідчення прокурора (далі також - посвідчення) є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначені законодавством. Відповідно до пункту 1 розділу 2 згаданого Положення підставою для оформлення та видачі (обміну) посвідчення є призначення прокурора на посаду або поновлення на посаді.
За відсутності наказу Офісу Генерального прокурора про призначення позивача на посаду прокурора Офісу Генерального прокурора або про поновлення його на такій посаді, відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 службового посвідчення прокурора Офісу Генерального прокурора.
В частині позовних вимог про виплати позивачу з 27.02.2021 заробітної плати з розрахунку посадового окладу, встановленого для прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора, колегія суддів зазначає, що з 27.02.2021 ОСОБА_1 не обіймав та не обіймає на даний час посади в Офісі Генерального прокурора.
Оплата праці прокурора Генеральної прокуратури України визначається  постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Виходячи з того, що позивача поновлено на посаді прокурора Генеральної прокуратури України, а не Офісу Генерального прокурора, його заробітна плата визначається відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»  та не може обраховуватися з урахуванням посадового окладу, визначеного для прокурорів Офісу Генерального прокурора.
У сукупності наведеного підстави, на які посилається позивач в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 14.12.2021 підтвердження упродовж розгляду не знайшли, а суд першої інстанції дійшов правильних висновків, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 . Підстав для зміни або скасування зазначеного рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2021 (про закриття провадження в частині позовних вимог).
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, у якій зазначає, що подаючи заяву про роз`яснення судового рішення він намагався отримати ефективний захист прав від порушень з боку відповідача, яким фактично видано підроблений документ - наказ №365ц від 16.04.2021 про поновлення на посаді. Проте, на думку позивача, суд першої інстанції відмовився підтримувати свою ж ухвалу від 14.12.2021 та не став роз`яснювати рішення, більш повно та зрозуміло викладати його частини, розуміння яких викликає труднощі.  
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2022, призначено розгляд справи в порядку письмового провадження.
Від відповідача у справі письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 10.01.2022 колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини першої  статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України  за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Згідно з частиною другою  статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України  подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правилами  статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Отже, роз`яснено може бути рішення чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її важко виконати, є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. При цьому, роз`яснюючи рішення, не допускається зміна його змісту.
Зважаючи на доводи, які навів позивач у заяві про роз`яснення судового рішення, та які фактично вказують на його незгоду із підставами закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення заяви.
З висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду та зазначає, що у разі незгоди з ухваленим судовим рішенням, процесуальне законодавство передбачає іншу процедуру - оскарження в апеляційному та касаційному порядку, яким й скористався позивач.  
Також судова колегія не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції під час розгляду даної справи, зокрема при визначені порядку розгляду та виду провадження у даній справі.
Відповідно до  статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Згідно  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підтверджень наведеним позивачем  аргументам в апеляційних скаргах, та вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто справу, надано оцінку кожному доводу сторін, у зв`язку з чим правові підстави для скасування ухвал від 14.12.2021 та 10.01.2022 та рішення суду першої інстанції від 14.12.2021 року відсутні.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.   
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.        
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року у справі №640/13363/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року у справі №640/13363/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                        Л.О. Костюк

                                                                                                 О.Є. Пилипенко