Ухвала    
 
01 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 756/11351/18
провадження № 61-5511ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 18 червня 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року.
 
У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, особа, яка подала касаційну скаргу, просила поновити строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 . Посилався на те, що повний текст оскарженої постанови отримано представником позивача 20 травня 2022 року, що підтверджується розпискою, яка знаходиться у матеріалах справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2022 рокукасаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання належних доказів отримання заявником 20 травня 2022 року копії судового рішення (довідка суду тощо), сплати судового збору та зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 червня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги: квитанцію про сплату судового збору у розмірі 17 620 грн; уточнену редакцію касаційної скарги; клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, до якого долучив супровідний лист Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, адресований скаржнику та його представнику про направлення належним чином завіреної постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року до відома.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). 
 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити  ОСОБА_1  строкна касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 756/11351/18.
 
Витребувати з Оболонського районного суду м. Києва цивільну справу № 756/11351/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 06 вересня 2022 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        І. О. Дундар

                                                                                                                            Н. О. Антоненко

                                                                                                                    М. М. Русинчук