ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3486/21  Номер провадження 22-ц/814/1146/22	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.
суддів Абрамова П.С., Пікуля В.П.,
за участю секретаря Ряднини І.В.,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коршенка Ю.О., відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Бессонова В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Потетія А.Г., повний текст судового рішення виготовлено без зазначення дати, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх вісімнадцятирічної доньки ОСОБА_3 , яка навчається на державній формі фінансування на другому курсі денного відділення Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. 
ОСОБА_1 зазначала, що, оскільки донька навчається у вищому навчальному закладі, виникає необхідність надання фінансової допомоги на придбання необхідних канцелярських приладь, літератури.
У свою чергу, відповідач жодної фінансової допомоги у навчанні доньки не надає, внаслідок чого позивач і пред`явила вимогу про стягнення на свою користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з дня подачі позову до суду і на увесь період навчання, але не більше як до досягнення донькою двадцяти трьох років.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки  ОСОБА_3 в розмірі 1/16 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.
Стягнення аліментів проводити починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 28 жовтня 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було надано достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на навчання доньки саме в розмірі 1/4 частини від його доходу, а ОСОБА_2 , навпаки, обґрунтував можливість сплати аліментів, виходячи зі свого майнового стану, лише в розмірі 1/16 частини заробітку (доходу).
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2  на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_2 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Позиція інших учасників справи
03 травня 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків місцевого суду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коршенка Ю.О., відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Бессонова В.А., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2007 року був розірваний (а.с.7).
Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
На даний момент ОСОБА_3 є повнолітньою та навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка на другому курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 014.03 Середня освіта (Історія) на денній формі навчання державної форми фінансування факультету історії та географії, про що свідчить довідка №208/06 від 22 жовтня 2021 року та копія студентського квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.с.9).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на навчання доньки саме в розмірі 1/4 частини від його доходу, а ОСОБА_2 , навпаки, належно обґрунтував неможливість через свій майновий стан сплачувати аліменти у даному розмірі.
Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статей 191, 200 СК  України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/16 частини його доходів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання не відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд наголошує, що відповідач є працездатною особою, доказів, які б вказували на наявність вад здоров`я, що обмежують можливість працювати, матеріали справи не містять. Також ОСОБА_2 не надав суду об`єктивних доказів підтвердження його скрутного матеріального становища та відсутності можливості надавати дочці матеріальну допомогу, що є його прямим обов`язком.
Обставини, на які посилається відповідач, зокрема, що він здійснює догляд за своїми батьками-пенсіонерами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ним не доведено необхідності забезпечення їм стороннього догляду, окрім того останні отримують грошові пенсійні виплати від держави, як інваліди 3 групи.
Доводи ОСОБА_2 про те, що наразі він має іншу сім`ю, де в нього є малолітній син, апеляційний суд відхиляє, оскільки батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає й правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.
Слід також зазначити, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.
Оцінюючи обставини справи в сукупності із нормами закону, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнутий місцевим судом розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, є замалим, а відтак недостатнім для задоволення її потреб та вважає за необхідне збільшити їх розмір з 1/16 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. При цьому апеляційний суд враховує, що такий розмір аліментів не порушуватиме суттєво прав платника аліментів.
Збільшуючи розмір аліментів з 1/16 до 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, колегія суддів враховує законодавчо закріплений принцип рівності обов`язку обох батьків по утриманню своїх дітей.
З огляду на викладене та враховуючи, що повноліття дочка відповідача у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а останній, з урахуванням його матеріального та фізичного стану, має об`єктивну можливість таку допомогу надавати, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме його збільшення з 1/16 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , збільшивши їх розмір з 1/16 до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення терміну навчання, а не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
Щодо судових витрат
За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволені частково, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1362,00грн.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , збільшивши їх розмір з 1/16 до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1362,00грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий                         О.О. Панченко 
Судді:                 П.С. Абрамов
В.П. Пікуль