ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2022 року
м. Київ
справа № 461/4133/18
провадження № 51-699 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 , 
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги представника потерпілого ТОВ «Ідеалбудльвів»  ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 209 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 191, частиною 1 статті 209 КК, та призначено йому покарання: за частиною 1 статті 191 КК – у виді позбавлення волі на строк 1 рік із позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 1 рік; за частиною 1 статті 209 КК – у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 2 роки, з конфіскацією майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 2 роки, з конфіскацію майна.
Задоволено цивільний позов ТОВ «Ідеалбудльвів». Стягнуто з ОСОБА_7 на користь цього товариства матеріальну шкоду в розмірі 105 049, 27 грн.
За вироком суду, ОСОБА_7 у період часу з 30 листопада по 28 грудня 2017 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, будучи відповідно до пунктів 4.1 – 4.3 розділу 4 договору про спільну діяльність № 1 від 11 листопада 2017 року (далі - Договір), укладеного з ТОВ «Ідеалбудльвів», матеріально відповідальною особою, отримавши від відділу культури Пустомитівської районної державної адміністрації на свій рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль», грошові кошти в сумі 36 778,32 грн та 76 176, 95 грн за проведений ТОВ «Ідеалбудльвів» капітальний ремонт Народного дому в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області, які згідно з пунктами 1.2, 1.3 розділу 1 Договору належали вказаному товариству та підлягали перерахуванню на його рахунок з одночасним перерахуванням ОСОБА_7 винагороди в сумі 7 % від вартості виконаних робіт, привласнив собі кошти ТОВ «Ідеалбудльвів» на загальну суму 105 049,27 грн, що перебували в його фактичному віданні, перерахувавши 16 000 грн на свою банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої протягом 30 листопада 2017 року знімав гроші та розраховувався за товари і послуги на території м. Львова, а решту за допомогою банківської картки № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк Аваль» використав на оплату товарів робіт і послуг, знімав у банкоматах та установах банків на території міст Харкова та Львова, завершивши свою злочинну діяльність шляхом отримання 28 грудня 2017 року грошових коштів у сумі 15 000 грн у Галицькому відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» на пл. Галицькій, 14 у м. Львові.
Крім цього, ОСОБА_7 30 листопада 2017 року в період часу з 14 год 23 хв по 16 год 20 хв, діючи умисно з метою легалізації коштів, привласнених ним унаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння, яке передувало легалізації, та уникнення їх ідентифікації, привласнивши собі кошти ТОВ «Ідеалбудльвів» шляхом їх перерахування в розмірі 16 000 грн на свою банківську картку № НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПриватБанк», маскуючи незаконність їх походження, знімав гроші в банкоматах та розраховувався за товари і послуги, зокрема, маскуючи незаконність їх походження, здійснив розрахунок у ТзОВ «Єльдорадо» за адресою: просп. Чорновола, 65, м. Львів, отримавши на своє ім`я планшет марки «Lenovo» вартістю 9024,90 грн.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 11 листопада 2021 року змінив вирок Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2020 року. Постановив вважати засудженим ОСОБА_7 за частиною 1 статті 191 КК до позбавлення волі на строк 1 рік із позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 1 рік; за частиною 1 статті 209 КК – до позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 2 роки.
Відповідно до статті 75 КК засудженого звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах представник потерпілого ТОВ «Ідеалбудльвів» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Так, у касаційній скарзі представник потерпілого зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно дійшов висновку про можливість досягнути мети заходу примусу без ізоляції засудженого від суспільства, не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчинених злочинів та не врахував того, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Також твердження апеляційного суду про щире каяття ОСОБА_7 , свідченням чого служить визнання останнім своєї вини та бажання відшкодувати збитки, вважає помилковим, адже засуджений визнав свою вину лише на стадії судових дебатів під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційні скарги представника потерпілого з підстав, зазначених у них.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від учасників не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зі змісту  статті 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки судів про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 191, частиною 1 статті 209 КК, учасниками в касаційному порядку не оспорюються.
Доводи касаційних скарг представника потерпілого про неправильне застосування кримінального закону, а саме безпідставне звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Згідно з частиною 1 статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов’язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з мотивувальної частини ухвали, апеляційний суд за результатами апеляційного розгляду призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися господарською діяльністю на строк 2 роки зі звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК. При цьому суд зазначив, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та зобов`язався відшкодувати потерпілому завдану шкоду, повідомив, що раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину і бабцю похилого віку, а тому просив під час призначення покарання застосувати положення статті 75 КК. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений усвідомив протизаконність своїх дій, спроможний самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому. Встановлені в ході апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, не є формальними та свідчать про зменшення суспільної небезпеки особи обвинуваченого ОСОБА_7 і вчинених ним кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Стосовно доводів касаційних скарг про неврахування судом того факту, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, колегія суддів зазначає таке. 
Матеріали кримінального провадження містять довідку № 18064409094416533887  про судимість ОСОБА_7 (т. 2, а. п. 125 (зворот), відповідно до якої 08 листопада 2017 року він знятий з обліку Шевченківського районного сектору Львівського МВ З ПП у зв`язку з відбуттям покарання з випробуванням та на підставі положень статті 89 КК, вважається таким, що не має судимості.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання представника потерпілого на той факт, що засуджений визнав свою вину лише в апеляційному суді, адже системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу.
Наведені в касаційних скаргах представника потерпілого доводи не спростовують правильності висновків, викладених у рішенні апеляційного суду, і не містять переконливих доводів, які би дозволили Суду дійти висновку, що це рішення було постановлено з істотними порушеннями норм кримінального процесуального права, які можуть поставити під сумнів його законність та обґрунтованість, або із неправильним застосуванням кримінального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Отже, зважаючи на те, що істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, касаційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК,  Верховний Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року залишити без зміни, а касаційні скарги представника потерпілого ТОВ «Ідеалбудльвів» ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                       ОСОБА_3