Ухвала
Іменем України 
14 липня 2022 року
м. Київ
справа № 303/379/20
провадження № 51- 1981 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 11 травня 2022 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 – адвоката     ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1        ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим.
Звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі        ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрито кримінальне провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 травня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 закрито у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають права на апеляційне оскарження та провадження за їх апеляційною скаргою було відкрито помилково.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , покликаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 11 травня 2022 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.
Частина 2 ст. 24 КПК України визначає, що кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Отже, при вирішенні питання про наявність підстав для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів особи тією мірою, що надає їй згідно з ч. 2 ст. 24 КПК право оскаржити його до вищих судових інстанцій.
Положеннями ч. 1 ст. 393 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу на судове рішення, зокрема:
1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник – в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;
2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник – в частині мотивів і підстав виправдання;
3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;
4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, – в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;
5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;
6) прокурор;
7) потерпілий або його законний представник чи представник – у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;
8) цивільний позивач, його представник або законний представник–у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9) цивільний відповідач або його представник – у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, – у частині, що стосується інтересів юридичної особи;
9-2) фізична або юридична особа – у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа – у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;
10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим.
Під час апеляційного розгляду було з`ясовано, що  ОСОБА_4 та ОСОБА_5  потерпілими та цивільними позивачами в даному кримінальному провадженні не визнавалися, також зі змісту апеляційної скарги було встановлено, що за час досудового розслідування та судового розгляду, питання про залучення                ОСОБА_4 та ОСОБА_5  до кримінального провадження у якості потерпілого або цивільного позивача не вирішувалось.
З цих підстав колегія суддів апеляційного суду дійшла правильного висновку, що у даному кримінальному провадженні  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не входять до переліку осіб, які мають право оскаржити ухвалу суду, при цьому зазначивши, що          ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, однак чітко окресленим колом осіб та в межах, встановлених кримінальним процесуальним законом, у відповідності з чим КПК України визначає, що кримінально-процесуальний статус потерпілого, залежно від конкретної стадії кримінального провадження, відрізняється колом його прав та специфікою їх реалізації.
Саме тому апеляційна скарга на вказане судове рішення не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст. 9 КПК України. 
За таких обставин апеляційний суд прийняв обґрунтоване рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня        2020 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , оскільки вони не мають права на апеляційне оскарження та провадження за їх апеляційною скаргою було відкрито помилково. З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Таким чином, ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і вважає, що у відкритті провадження за цією скаргою необхідно відмовити.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , окрім іншого, зазначають, що 06 листопада 2019 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області розглянуто клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні від 03 листопада 2019 року № 12019070120001249 та накладено арешт на автомобіль марки «Skoda Fabia», бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 . Суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, залишив поза увагою та не вирішив питання речових доказів, даного питання не вирішив і суд апеляційної інстанції.
Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та скасовано арешт на вказаний автомобіль.
Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України не позбавляє права ОСОБА_4 та       ОСОБА_5 пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 11 травня 2022 року.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3