ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/5643/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року (головуючий суддя Неклеса О.М.)
у справі  № 160/5643/21
за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області
до  Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій»
про  застосування заходів реагування, - 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до  Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкта, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Електрометалургів, 37 Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій (код ЄДРПОУ - 03113549), до повного усунення порушень.
Встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єкта, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Електрометалургів, 37 Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій (код ЄДРПОУ - 03113549), до повного усунення порушень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні планової перевірки відповідача, а саме: : будівлі за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Електрометалургів, 37, виявлені порушення вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, і на момент звернення до суду не усунуті відповідачем. За виявлених порушень вказані приміщення будівлі підприємства не можуть експлуатуватись до повного усунення виявлених порушень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 позов задоволено частково.
Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкта, а саме: будівлі за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Електрометалургів, 37 Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій (код ЄДРПОУ - 03113549), до повного усунення порушень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що станом на час розгляду справи виявлені позивачем порушення не усунені в повному обсязі і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.  При цьому суд звернувши увагу на те, що законодавство не містить визначення поняття «порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей», а отже, воно є оціночним, встановив, що зазначені позивачем порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що неусунуті порушення не є такими, що безпосередньо створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідно повне зупинення експлуатації будівель не є співмірним заходом із усунутими порушеннями. Судом першої інстанції при ухваленні рішення про повне зупинення експлуатації будівель не дотримано справедливого балансу між інтересами відповідача та публічними інтересами, оскільки обраний позивачем захід реагування не відповідає критеріям пропорційності. Зупинення експлуатації автобусної станції на підставі припущень позивача може привести до неможливості користуватися пасажирським  транспортом. 
Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином. 
Подана відповідачем заява про відкладення розгляду, мотивована складною ситуацією, пов`язаною із збройною агресією рф по відношенню до України, виникненням небезпеки для життя учасників процесу, задоволенню не підлягає. Відповідачем не наведено об`єктивних причин неможливості прийняття участі в розгляді справи, які були б пов`язані саме із збройною агресією рф  та запровадженим воєнним станом. Суд також враховує фактичну ситуацію, що склалась станом на сьогодення у регіоні і те, що місцезнаходженням відповідача є м. Дніпро. 
За наведених обставин відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем  в частині задоволених  позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині задоволених  позовних вимог.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (Нікопольський міськрайонний відділ) на підставі наказу від 25.01.2021 № 2, посвідчення (направлення) №54 від 22.02.2021 проведено планову перевірку  з питань  додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері техногенної та пожежної безпеки території, будівель та споруд Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій за адресою м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 37.
За результатами перевірки складений акт від 01.03.2021 №50, згідно якому  встановлені порушення Кодексу цивільного захисту України № 5403-VI, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697, «Правила улаштування електроустановок», Правил будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок, Державних будівельних норм України «Системи протипожежного захисту», затверджено наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 №312, ДСТУ EN 62305:2012 «Блискавкозахист» (європейський стандарт IEC 62305-2010), затверджений наказом Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України №640 від 28 травня 2012 року, Державних будівельних норм України «Пожежна безпека об`єктів будівництва», затверджених наказом Мінрегіону України від 31.10.2016 № 287, Правил техногенної безпеки, затверджених наказом МВС України від 05.11.2018 № 879, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.11.2018 за № 1346/32798, а саме:
1.Абзац перший частини другої статті 57 КЦЗУ - початок використання ПРАТ «ДОПАС» будівлі автостанції здійснюється суб`єктом господарювання без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.
2.Пункт 1.2 розділу V ППБУ; пункт 11.1 таблиці А.1 додатку А, пункт 14 таблиці Б.1 додаток Б ДБН В.2.5-56:2014 - не обладнані приміщення будівлі автостанції системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», а саме: системою пожежної сигналізації та системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей 3-го типу.
3.Пункт 1.21 розділу IV ППБУ; пункт 6.1 розділу 6 державного стандарту України «Захист від блискавки. Частина 1. Загальні принципи» (далі - ДСТУ EN 62305-1:2012); пункт 5.5 розділу 5 державного стандарту України «Захист від блискавки. Частина 2. Керування ризиками» (далі - ДСТУ IEC 62305-2:2012) - не забезпечений захист будівлі автостанції від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів.
4.Пункт 1.24 розділу IV ППБУ; пункти 6.2, 6.4, 6.31 державних будівельних норм «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» ДБН В.1.1-7:2016 - відсутні протипожежні двері в отворі протипожежної перешкоди, яка відокремлює приміщення електрощитової (приміщення № 10) будівлі автостанції.
5.Пункт 2.12 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - Приміщення електрощитової (приміщення № 10) будівлі автостанції захаращено сторонніми предметами (горючими меблями, обладнанням та матеріалом).
6.Пункт 2.12 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - На дверях приміщення електрощитової (приміщення № 10) будівлі автостанції не вказане місце зберігання ключів.
7.Пункт 2.32 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - Відсутні світлові покажчики «Вихід» в залі для очікування будівлі автостанції.
8.Пункт 2.31 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - Коридор на другому поверсі будівлі автостанції не забезпечений евакуаційним освітленням.
9.Пункт 2.23 глави 2 розділу IV ППБУ - Зовнішній блок автономного кондиціонера роздільного типу потужністю по холоду до 12 кВт розташовано в залі для очікування будівлі автостанції.
10.Пункт 6 розділу ІІ ППБУ - Після зміни планування не відкориговані плани евакуації з приміщень 1 поверху будівлі автостанції.
11.Пункт 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, підпункт Б пункту 7.2.1, підпункт А пункту 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 - Зменшено кількість евакуаційних виходів з коридору другого поверху будівлі автостанції, а саме: відсутній другий евакуаційний вихід до сходів С3.
12.Пункт 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - Відсутній пристрій для самозачинення дверей сходової клітки на першому поверсі будівлі автостанції.
13.Пункт 16 розділу ІІ ППБУ - Керівник не пройшов перевірку знань з питань пожежної безпеки.
14.Абзац 2 пункту 3 розділу ІІІ ПТБ - Не проведено оцінку ризиків виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру, а саме: не проведено ідентифікацію потенційно-небезпечного об`єкта суб`єкта господарювання.
15.Пункт 8 частини першої статті 20 КЦЗУ - Керівник не пройшов навчання з питань цивільного захисту.
16.Пункт 2 частини першої статті 20 КЦЗУ - Працівників об`єкта засобами колективного та індивідуального захисту не забезпечено.
Як зазначено в акті перевірки  від 01.03.2021 №50, виконуючий обов`язки директора Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій, в присутності якого проводилась перевірка, для підписання та отримання даного акту перевірки не з`явився, внаслідок чого акт направлений на адресу відповідача рекомендованим  листом від 01.03.2021 № 227. 
Позивач, вважаючи, що подальша експлуатація об`єктів Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій із вищезазначеними порушеннями пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, звернувся до суду з цим позовом.
В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що наявність виявлених позивачем і зафіксованих в акті від 01.03.2021 № 50 порушень  вимог пожежної та техногенної безпеки, а також цивільного захисту створює загрозу життю та/або здоров`ю людей. Означені порушення залишились не усуненими на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновками  суду першої інстанції.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.
За визначенням, наведеним у ст.1 вказаного Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
За приписами ч.1 ст.3 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності. 
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються, зокрема,: 
- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); 
- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ч.7 ст.7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
У відповідності до ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 
6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 
7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України). 
Отже наведені правові норми свідчать про наявність у позивача повноважень щодо звернення до суду з відповідним позовом, як правильно встановленого судом першої інстанції.
При цьому реалізація права звернення до суду з позовом щодо застосування  заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації об`єктів, будівель, споруд, окремих приміщень не залежить від видання відповідним органом приписів, розпоряджень чи постанов з питань пожежної безпеки, а є  окремим заходом, спрямованим на усунення виявлених порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки. 
По суті пред`явленого позову суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції.
Наведені вище положення Кодексу цивільного захисту України в їх сукупності визначають, що підставою застосування за рішенням суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи (експлуатації) підприємства, його окремих об`єктів, споруд, цехів, дільниць, є виявлені в установленому порядку порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо такі  порушення створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей,  можуть призвести до тяжких наслідків у цій сфері.
В свою чергу настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які, зокрема,  можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують  вказані явища. 
Виходячи з суті виявлених позивачем під час перевірки порушень, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що зафіксовані в акті від 01.03.2021 № 50  порушення є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і пов`язані з ризиком настання таких негативних наслідків як пожежа, надзвичайна ситуація.  
За визначенням в ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності;
пожежа - неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що відсутність світлових покажчиків «Вихід», не забезпечення евакуаційним освітленням коридору на другому поверсі будівлі автостанції, відсутність відкоригованих планів евакуації з приміщень 1 поверху будівлі автостанції, відсутність другого евакуаційного виходу до сходів С3, відсутність протипожежних дверей в отворі протипожежної перешкоди, яка відокремлює приміщення електрощитової (приміщення № 10) будівлі автостанції, захаращення сторонніми предметами (горючими меблями, обладнанням та матеріалом) приміщення електрощитової (приміщення № 10) будівлі автостанції можуть призвести до швидкого розповсюдження вогню, перешкоджання знаходження шляхів евакуації та місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння, скупченню людей та працівників.
Не проведення ідентифікації об`єкта господарської діяльності для встановлення наявності або відсутності джерел небезпеки, які можуть ініціювати виникнення надзвичайних ситуацій, унеможливлює визначення рівнів можливих надзвичайних ситуацій.
Відсутність навчання з питань цивільного захисту, відсутність доказів проходження керівником підприємства відповідача перевірки знань з питань пожежної безпеки призведе до паніки та невірним діям як керівника, так і персоналу при виникненні надзвичайної ситуації, що в свою чергу сприяє розвитку надзвичайної ситуації, перешкоджає евакуації людей в окремих випадках при незнанні небезпечних чинників у технологічному процесі та його порушення може призвести до виникнення надзвичайної ситуації.
Пунктом 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014р. № 1417, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697 передбачено, що: пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
Відсутність автоматичної системи пожежної сигналізації та системи оповіщення призведе до пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, які перебувають у будівлі, в зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей, що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння.
Щодо не обладнання приміщень системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» слід також зазначити, що відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні усі системи протипожежного захисту мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах. В даному випадку в приміщенні автостанції  система протипожежного захисту відсутня.
Відсутність протипожежного водопостачання або невідповідність протипожежного водопостачання вимогам чинних будівельних норм призводить до унеможливлення гасіння пожежі, допускає розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, та збільшення продуктів горіння, чадного газу та впливу підвищених температур, що в свою чергу створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей унеможливлюючи евакуацію людей з будівлі.
При порушенні виконання монтажу побутових кондиціонерів та їх не відповідність, призводить до аварійної експлуатації електромережі та зниження її технічних характеристик, яке призводить до виникнення пожежі та впливу небезпечних факторів пожежі (продуктів горіння, чадного газу та підвищених температур) та створює загрозу життю га/або здоров`ю людей.
При відсутності або невідповідність захисту будівлі від прямих ударів блискавки та захисту від вторинних дій блискавки у випадку удару блискавки в будівельні конструкції виникає небезпечне іскріння, полум`я та електричний струм, що виник у результаті виносу високої напруги на струмопровідні частини конструкцій, апаратів, агрегатів, сприяє виникненню пожежі з її небезпечними факторами та розповсюдженням їх до шляхів евакуації та місць перебування людей, та створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відсутність первинних засобів пожежогасіння та засобів колективного та індивідуального захисту, сприяє беззахисності людини перед факторами пожежі та призводить до безперешкодного розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, що в свою чергу створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.
При захаращенні шляхів евакуації сторонніми предметами, може призвести до перешкоджання евакуації людей, затору людського потоку та збільшення часу евакуації, що в свою чергу збільшує час впливу небезпечних факторів пожежі на людину та створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, підтриманими судом першої інстанції, що виявлені під час перевірки об`єкту порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. 
Наведені в апеляційні скарзі доводи не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову, оскільки, на час ухвалення судового рішення докази усунення в повному обсязі виявлених порушень були відсутні, і як правильно вказано судом першої інстанції, обставини, які стали підставою для звернення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, не перестали існувати.
З приводу доводів відповідача, що ним вживаються заходи щодо усунення виявлених порушень, суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції, що наміри відповідача усунути встановлені порушення не тотожні факту усунення цих порушень.
При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції враховує обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, а також обставини, які існують на час ухвалення даного судового рішення. 
В ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем  09.12.2021 проведено позапланову перевірку Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», за результатами якої складений акт від 09.12.2021 № 311.
Позаплановою перевіркою встановлено, що виявлені та зафіксовані в акті перевірки від 01.03.2021 № 50 порушення в повному обсязі не усунені, а саме: залишились, в тому числі,  порушення: 
  абз. перший частини другої статті 57 КЦЗУ - початок використання ПРАТ ДОПАС будівлі автостанції здійснюється суб`єктом господарювання без поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;
п. 1.2 розділу V ППБУ - не обладнані приміщення будівлі автостанції системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту , а саме: системою пожежної сигналізації та системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей 3-го типу;
п. 1.21 розділу IV ППБУ - не забезпечений захист будівлі автостанції від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;
п. 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - зменшено кількість евакуаційних виходів з коридору другого поверху будівлі автостанції, а саме: відсутній другий евакуаційний вихід до сходів С3;
абз. 2 пункту 3 розділу ІІІ ПТБ - не проведено оцінку ризиків виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру, а саме: не проведено ідентифікацію потенційно-небезпечного об`єкта суб`єкта господарювання;
п. 8 частини першої статті 20 КЦЗУ - керівник не пройшов навчання з питань цивільного захисту.
Виходячи з наведеного вище, зазначені порушення протипожежних норм, які станом на час розгляду апеляційної скарги залишились не усуненими, за своїм характером є такими, що створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Судом першої інстанції надана правильна оцінка вказаним вище обставинам і встановлено, що виявлені позивачем порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.
Приймаючи до уваги, що приміщення автостанції Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій за адресою м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 37, продовжує експлуатуватися і в теперішній час і призначено для перебування в них людей, воно має бути приведене у відповідність з діючими нормами, в тому числі, що регулюють питання пожежної та техногенної безпеки.  Не усунення  відповідачем означених вище порушень залишає існування загрози життю та/або здоров`ю людей.
При цьому суд враховує, що захід реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо виявлені допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Наявність реальної загрози безпосередньо життю та здоров`ю людей є обов`язковою умовою для застосування заходів реагування.
Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил техногенної та пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.
В спірному випадку є обґрунтованими вимоги позивача про застосування до відповідача визначених позивачем заходів реагування, оскільки виявлені перевіркою порушення, у разі виникнення пожежної небезпеки, будуть нести реальні, а не вірогідні негативні наслідки.
Суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявленого порушення та усунення обставин, які несуть загрозу життю та здоров`ю людей. Такий захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення виконання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
З огляду на досліджені і перевірені письмові докази у справі, характер виявлених позивачем порушень, повне усунення яких може бути встановлено тільки під час проведення позивачем позапланового заходу контролю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій»   залишити без задоволення.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі № 160/5643/21 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко