ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/214/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Творча майстерня "Престиж" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, ДФС України, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 24.10.2018 № 00013221402, в частині, що стосується збільшення платнику податків грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених у Україні товарів в сумі 212727,00 (двісті дванадцять тисяч) грн. та 53182,00 (п`ятдесят три тисячі сто вісімдесят дві) грн. штрафних санкцій, що випливають з договірних взаємовідносин з Приватним акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
24 січня 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 31.08.2018 року по 20.09.2018 року Головним управління ДФС у м. Києві проведена планова виїзна перевірка Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ ПРЕСТИЖ" (ЄДРПОУ 31902622) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої, складено акт № 670/26-15-14-02-01/31902622 від 27.09.2018 "Про результати документальної планової виїзної перевірки приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ПРЕСТИЖ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року".
Як вбачається зі змісту акта податкової перевірки, за результатами проведеної податкової перевірки, посадовими особами відповідача зроблено висновок про те, що платником податків у перевіряємому періоді було порушено вимоги чинного законодавства.
Позивач скористався наданим йому правом на подання заперечень до акта перевірки та 09.10.2018 року подав до Головного управління ДФС у м. Києві письмові заперечення за вих. № 166 від 08.10.2018 року, однак, за результатом розгляду таких заперечень, встановлено, що вони не підлягають врахуванню, висновки акта перевірки - залишаються без змін, окрім п. 2.
24 жовтня 2018 року, Головним управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 00013221402, у відповідності до якого, позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених у Україні товарів на 731443,00 (сімсот тридцять одну тисячу чотириста сорок три) грн., з яких, сума грошового зобов`язання становить 585154,00 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. та 146289,00 (сто сорок шість тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. штрафних санкцій.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
У силу норм п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За визначенням п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; и) заборгованість фізичної особи, яка залишилася непогашеною перед іпотекодержателем після здійснення згідно із статтею 36 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, якщо законом або договором передбачено, що після завершення такого позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником - фізичною особою основного зобов`язання є недійсними.
Згідно висновків акта перевірки, станом на 01.01.2015 року по Д-ту рахунку № 3711, підприємством обліковувалась дебіторська заборгованість за ПрАТ Трест Київміськбуд-1", код 31176312, у розмірі 1583581,24 грн., внаслідок сплати  протягом 2008-2009 років авансових платежів за договорами інвестування.
Така заборгованість рахується по вказаному вище рахунку і за станом на 30.06.2018 року.
Зокрема, за договором № 40РЖ-27/11 від 23.12.2008 інвестування в будівництво нежитлового приміщення, ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" зобов`язалось збудувати та передати позивачу офісне приміщення в осях Ж-Л; 0-3 та Ж-К; 3-7, загальною площею 172,69 кв. м. за адресою: м. Київ, пр-кт 40-річчя Жовтня, 27.
Запланована дата введення об`єкта будівництва в експлуатацію - III квартал 2009 року.
За договором № 40РЖ-27/2 від 23.12.2008 року інвестування в будівництво нежитлового приміщення, ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" зобов`язалось збудувати та передати платнику податків офісне приміщення в осях Г-Д; 11/12-14 загальною площею 107,40 кв. м. за адресою: м. Київ, пр-кт 40-річчя Жовтня, 27.
Запланована дата введення об`єкта будівництва в експлуатацію - III квартал 2009 року.
Загальна сума інвестицій становила 1583581,24 грн., в т.ч. ПДВ - 212726,65 грн.
Посилаючись на те, що останній акт звірки взаєморозрахунків між ПрАТ "Трест  Київміськбуд-1" та позивачем був складений 31.12.2014 р., податковий орган дійшов висновку про те, що загальний термін позовної давності за вказаною вище заборгованістю сплив у грудні 2017 року, а відтак, платник податків мав скоригувати свої податкові зобов`язання та сплатити ПДВ в сумі 21272665 грн.
Водночас, позивач наголошує на тому, що при таких висновках, перевіряючими не було взято до уваги той факт, що заборгованість ПрАТ "ТРЕСТ "КИЇВМІСЬКБУД-1" перед позивачем існує не в грошовій формі, а у майновій, тобто, у зобов`язанні передати нерухоме майно.
Так, відповідності до умов вказаних вище договорів інвестування (п. 7.1. договорів), ці договори вступають в силу з моменту їх укладення та підписання і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Крім того, сторона позивача акцентує увагу на тому, що при проведенні перевірки та оформленні її результатів, відповідачем не взято до уваги той факт, що в 2013 році позивач, у зв`язку із невиконанням контрагентом взятих на себе договірних зобов`язань, звернувся до Господарського суду м. Києва з відповідними позовами.
Так, Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.02.2013 року було відкрито провадження у справі № 910/2734/13 про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року подана позивачем апеляційна скарга на судове рішення від 22.04.2015 року була задоволена частково, а саме, викладено резолютивну частину судового рішення у наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Трест Київміськбуд-1" виконати зобов`язання по договору інвестування в будівництво нежитлового приміщення № 40РЖ-27/11 від 23.12.2008 і передати об`єкт інвестування - нежитлово-офісне приміщення (в осях Ж-Л; 0-3 та Ж-К; 3-7), що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-кт 40-річчя Жовтня, 27, загальною площею 172,69 кв. м. в натурі з підписанням акту приймання-передачі».
01.06.2016 року Голосїївським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження за № 51269927, яке, за поясненнями позивача, на даний час не закінчено, виконавчі дії з приводу примусового виконання судового рішення тривають, про що свідчить, зокрема, акт державного виконавця Задорожної Т.А. від 18.09.2018 року.
Також, ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2013 року було порушено провадження у справі № 910/5159/13  за позовом позивача до ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" про визнання майнових прав на об`єкт інвестування - офісне приміщення в осях Г-Д; 11/12-14 загальною площею 107,40 кв. м. за адресою: м. Київ, пр-кт 40-річчя Жовтня, 27 та спонукання вчинити дії за договором № 40РЖ-27/2 від 23.12.2008 року.
Ухвалою суду від 16.04.2013 року провадження у вказаній вище господарській справі зупинено на підставі ст. 79 ГПК України, а самі матеріали направлені до Прокуратури м. Києва для з`ясування наявності в діях певних осіб ознак шахрайства. 
За даним фактом порушено кримінальне провадження за № 42014100050000021, судове розслідування за яким проводиться слідчим відділом Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві.
На час звернення позивача до суду першої інстанції, досудове розслідування не завершено.
Позивач зазначає, що, оскільки вказані вище об`єкти будівництва до цього часу платнику податків не передані і відповідними органами вчиняються дії щодо захисту порушених майнових прав, у останнього, відсутній обов`язок щодо коригування своїх зобов`язань з ПДВ по вказаному вище контрагенту, оскільки, строки позовної давності у таких випадках не застосовуються, - з даним висновком погоджується Окружним адміністративний суд міста Києва та підтримує суд апеляційної інстанції.  
Тож, наведеним підтверджується, що висновок контролюючого органу про те, що за витоком терміну позовної давності ПП "Творча майстерня "Престиж" не відкориговано суму ПДВ, яка попередньо включена до складу податкового кредиту з ПДВ в деклараціях з ПДВ за липень 2009 та серпень 2009 року є необґрунтованими. Протилежного, відповідачем не доведено. 
У відповідності до положень п. 187.9 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань виконавця довгострокових договорів (контрактів) є дата фактичної передачі виконавцем результатів робіт за такими договорами (контрактами).
Для цілей цього пункту довгостроковий договір (контракт) - це будь-який договір на виготовлення товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, які укладені на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання.
При цьому, за договорами № 40РЖ-27/11 від 23.12.2008 року інвестування в будівництво нежитлового приміщення та № 40РЖ-27/2 від 23.12.2008 року інвестування в будівництво нежитлового приміщення; дата введення об`єктів будівництва в експлуатацію визначена як III квартал 2009 року.
Проте, на дату проведення перевірки, як і на час звернення до суду, майнові права на об`єкти будівництва за вказаним вище договором не передано позивачу, а отже, результат робіт за договором не отримано, що дає підстави стверджувати суду про те, що висновки податкового органу є помилковими у частині що позовна давність вже сплинула.
Щодо посилань відповідача, на підпункт "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України у контексті визнання зазначеної вище заборгованості ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" перед позивачем безнадійною, колегія суддів зазначає, що для визнання заборгованості безнадійною, слід керуватись не тільки положеннями ст. 14 Податкового кодексу України, але і відповідними нормами Цивільного кодексу України, зокрема, положеннями Глави 19 цього Кодексу (позовна давність).
Тож, помилкове визначення відповідачем початку перебігу строків позовної давності для позивача за вказаними вище цивільно-правовими угодами, призвело до помилкових висновків, в частині, що стосується збільшення платнику податків грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у сумі 212727,00 грн. та нарахування штрафних санкцій у сумі 53182,00 грн., що не узгоджується з нормами  ст. ст. 14, 198 Податкового кодексу України та ст.261 Цивільного кодексу України.
При цьому, як і під час проведення перевірки, а також, під час оскарження результатів перевірки в адміністративному порядку, позивачем, контролюючому органу надавались докази того, що позивач ще у 2013 році, у зв`язку із невиконанням акціонерним товариством взятих на себе договірних зобов`язань, звернувся до Господарського суду м. Києва з позовами до ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити дії та вчиняв активні дії щодо відновлення своїх прав.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки вказані вище об`єкти будівництва до цього часу позивачу не були передані за взятими контрагентом на себе зобов`язаннями і відповідними органами вчиняються дії щодо захисту порушених майнових прав платника податків, а також, враховуючи те, що договори інвестування діють до повного виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, у позивача відсутній обов`язок щодо коригування своїх зобов`язань з ПДВ по вказаному вище контрагенту, оскільки строки позовної давності для стягнення зазначеної вище заборгованості не сплинули, а сама, заборгованість не може бути визнана безнадійною.
З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - скасуванню в заявленій частині.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.