ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року	                        Львів	Справа № 460/10267/21 пров. № А/857/22222/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Запотічного І.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Пузирко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №460/10267/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14 січня 2019 року №0000611304. В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області від 14 січня 2019 року № 000601304, №0000591304 та № 0000621304  відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
За наслідками апеляційного розгляду справи №460/10267/21 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2022 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області від 14 січня 2019 року № 000601304, № 0000591304 та №0000621304 – скасовано та прийнято нову постанову в цій частині про задоволення позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін. Водночас судом здійснено розподіл судових витрат.
Після закінчення апеляційного провадження від представника позивача на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, якою просить здійснити розподіл судових витрат, а саме додатково стягнути з відповідача понесені позивачем на сплату судового збору судові витрати на загальну суму 2987,45 грн.
В обгрунтування вимог заяви представник позивача вказує на те, що всупереч вимогам ч.1 ст. 139 КАС України судом питання розподілу судових витрат між сторонами вирішене не в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи та вимоги заявника, суд апеляційної інстанції приходить до висновку часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним судовим рішенням.
Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним. Прийняття додаткового судового рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення.
Про відмову в ухваленні додаткового судового рішення суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.252 КАС України).
В поданій заяві представник позивача вказує, що підставою для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом при прийнятті постанови питання про розподіл судових витрат у повному обсязі.
За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.
Згідно з частиною 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VІ).
В межах спірних правовідносин позивачем заявлено до суду вимоги про скасування чотирьох податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненькій області. 
Частиною 2 статті 4 Закону N 3674-VI визначено ставки судового збору, відповідно до якої за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Даною нормою також визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слід зазначити, що Закон України “Про судовий збір” від 08 липня 2011 року № 3674-VI не ставить у залежність розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги від здійсненого судом розподілу судових витрат, оскільки ставка судового збору за подання апеляційної скарги у 150 % вираховується виходячи із суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, в даному випадку за конкретними позовними вимогами майнового характеру, заявленими позивачем.
З урахуванням наведених положень судом апеляційної інстанції обраховано суми судового збору, які необхідно було сплатити, та наведено їх розрахунок:
-ставка, що підлягала до сплати при поданні позовної заяви, становить 1532,19 грн ((16095,35 грн + 141843,38 грн + 170,00 грн + 510,00 грн) : 100);
-розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, становить 2298,29 грн (1532,19 грн * 1,5).
Тобто у зв`язку із задоволенням позовних вимог, сума судового збору, що підлягала розподілу між сторонами після апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції становить 3830,48 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2022 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь позивача судові витрати в розмірі 2270,00 грн.
Таким чином, вимоги заяви представника позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат у справі №460/10267/21 частково узгоджуються з нормами процесуального права та не суперечать інституту додаткового судового рішення в частині суми 1560,48 грн (3830,48 грн – 2270,00 грн), відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, додатковим рішенням.
За п.1 ч.1 ст. 7 Закон №3674-VІ сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч.1 ст. 7 Закону №3674-VІ).
Отже, безпідставно сплачені за подання апеляційної скарги кошти підлягають поверненню відповідно до Закону №3674-VІ, а не в порядку розподілу судових витрат за ст.139 КАС України.
Слід зазначити, що питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що позивач (його представник) вправі звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою про повернення позивачу сплаченого до суду апеляційної інстанції судового збору в розмірі переплаченої суми – 859,21 грн (3157,50 грн (сплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги) – 2298,29 грн (сума, яку слід було сплатити, виходячи із ціни позову).
Керуючись статтями 139, 143, 252, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Пузирко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (ЄДРПОУ ВП 44070166) на користь ОСОБА_1 (РНОК ПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн 48 коп. сплаченого судового збору.
В зодоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний