Ухвала
 
26 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 201/5579/20
провадження № 61-4342ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 15  лютого 2022 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «НПЛЮС» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди,
встановив:
12 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 15  лютого 2022 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею тобто 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).  
Заявник у касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, вказує, що копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року він отримав після 24 лютого 2022 року, а копію додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року - 02 травня 2022 року, проте жодних доказів на підтвердження наведеного не надає.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судових рішень. 
У зв`язку з наведеним, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (супровідні листи про надсилання кореспонденції апеляційним судом, поштові конверти, довідку апеляційного суду щодо отримання/неотримання ОСОБА_1 копії повного тексту постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року та копії повного тексту додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року тощо).
Також відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 мотивує касаційну скаргу тим, що суди першої та апеляційної інстанцій відмовили йому у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, необґрунтовано відмовили у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи, а також не викликали його в судові засідання з розгляду заяв відповідача про ухвалення додаткових рішень.   
При цьомузаявник не визначає підставамикасаційного оскарження судових рішень відповідні пункти частини другої статті 389 ЦПК України. Натомість він лише посилається на пункти 3 та 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, які є підставами для скасування судового рішення, а не підставами касаційного оскарження.
Таким чином, у касаційній скарзі ОСОБА_1 відсутні посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга.   
У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також надіслати до суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року та додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 15  лютого 2022 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року залишити без руху. 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    М. Ю. Тітов