ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2022 року           справа №812/387/17 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сталь"  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі  № 812/387/17 (головуючий І інстанції Т.В. Смішлива ) за позовом  Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області  до  Приватного акціонерного товариства "Сталь" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та списком № 2 за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн ,- 

                                                   УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства “Сталь” заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та списком № 2 за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до пункту 2 Розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 16.01.2004 за №64/8663, відповідач повинен щомісяця до 25-го числа на підставі розрахунків вносити до Пенсійного фонду обов`язкові платежі у розмірі 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а” та “б-з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Заборгованість відповідача перед Управлінням Пенсійного фонду України в   м. Сєвєродонецьку Луганської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та списком № 2 за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн. Відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим позивач просить стягнути на свою користь вказану заборгованість.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Сталь” на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам, які були зайняті на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів “а”, “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернуся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції не з`ясовано коли та кому з працівників відповідача, що знаходяться на непідконтрольній території, яким чином позивачем здійснено фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.
Відповідач не зобов`язаний вносити до Пенсійного фонду обов`язкові платежі у розмірі 100% витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, оскільки фактично дані витрати не були здійснені пенсійним органом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Приватне акціонерне товариство “Сталь” (ідентифікаційний код 13386478) зареєстроване юридичною особою та знаходиться в м. Сєвєродонецьку Луганської області, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням відповідача є Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.
Органи Пенсійного фонду України здійснювали доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів “а” та “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, за спірний період (арк. спр. 10-49, 56-81).
Матеріали справи свідчать, що на адресу відповідача позивачем надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за спірний період. (арк. спр. 9- 55), що не заперечується відповідачем.
Відповідач, не погоджуючись з діями органу Пенсійного фонду України щодо складення, нарахування, направлення та пред`явлення вказаних розрахунків звернувся з позовом до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №640/3655/19, залишеним без змін судом апеляційної інстанції постановою від 18.05.2021, у задоволенні позовних вимог – відмовлено (арк. спр. 198-202, 203-207).
Судами встановлено, що позивач на адресу відповідача направив розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по пенсіонерам, відповідають формі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, адресованих позивачу, та вимогам Інструкції № 21-1 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування.
З урахуванням наведеного у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а”, “б”-“з” статті 13 Закону № 1788-XII (список № 1, 2), за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн.
Відповідач зазначену суму заборгованості не сплатив у добровільному порядку, що підтверджується карткою особового рахунку платника, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути на свою користь вказану заборгованість. (арк. спр. 194-197).
Оцінка суду. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (тут і надалі посилання на норми Закону наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):
- пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди;
- до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України “Про пенсійне забезпечення”. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону (абзац четвертий підпункту 1 пункту 2 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”).
Отже, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та № 2, передбачена діючим законодавством.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” (далі за текстом – Закон № 400) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.
Для вказаних платників збору, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, згідно пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а”, “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у  підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до   пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлена на рівні 100% від об`єкта оподаткування (абзац 3 пункту 1 статті 4 Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” №400/97-ВР від 26.06.1997).
Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII  (далі - Закон № 1788-XII, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту “а” частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з вимогами пункту “б” частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Аналіз вказаних норм свідчить, що суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності зобов`язані відшкодовувати органам Пенсійного фонду суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених їх працівникам на пільгових умовах за Списком №1 та Списком № 2, за ставкою 100 % розміру виплаченої пенсії.
Отже, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1, 2 на момент виникнення спірних правовідносин була передбачена діючим законодавством.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 зазначеного Закону, серед іншого, використовуються на оплату послуг з виплати та доставки пенсій.
Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.
Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 2.1 зазначеного Положення, зокрема, є: облік платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та збору на обов`язкове державне пенсійне страхування; збирання та акумулювання в районі (місті) внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення, ведення їх обліку; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.
Відповідно до пункту 2.2 названого Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян страхових внесків та інших платежів, до яких належить, зокрема, плата на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).
Відповідно до пункту 6.1 Інструкції № 21-1 (тут і надалі посилання на норми Інструкції наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в таких розмірах:
для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.
У відповідності до пункту 6.2 вказаної Інструкції № 21-1, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення"   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. 
При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці). 
Частка відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, яким відповідно до законодавства стаж, що дає право на призначення цих пенсій, зараховується у кратному розмірі, розраховується з урахуванням кратності стажу.
Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною другою “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (пункт 6.3 Інструкції № 21-1).
Пунктом 6.4 Інструкції № 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень” Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень” Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.7 Інструкції № 21-1). 
Згідно з пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 глави 6 Інструкції № 21-1 для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона “Крим”). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Отже, право особи-пенсіонера на пільгове пенсійне забезпечення кореспондує обов`язок підприємства, де такий пенсіонер свого часу виконував роботи, що охоплюються Списом №1 та Списком №2, відшкодовувати фактичні витрати пенсійного органу на виплату та доставку пенсії цьому пенсіонеру.
Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів “а” та “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” органи Пенсійного фонду України здійснювали доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача за спірний період (арк. спр. 10-49, 56-81).
Матеріали справи свідчать, що на адресу відповідача позивачем надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за спірний період. (арк. спр. 9- 55).
Не погодившись з діями органу Пенсійного фонду України щодо складення, нарахування, направлення та пред`явлення вказаних розрахунків звернувся з позовом до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №640/3655/19, залишеним без змін судом апеляційної інстанції постановою від 18.05.2021, у задоволенні позовних вимог – відмовлено (арк. спр. 198-202, 203-207).
Матеріалами справи підтверджено, що позивач на адресу відповідача направив розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по пенсіонерам.
Вказані розрахунки відповідають формі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, адресованих позивачу, та вимогам Інструкції № 21-1 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування.
Суд зауважує, що наявність певних недоліків в оформленні відповідних розрахунків, є формальним фактом та не спростовує обов`язок у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а”, “б”-“з” статті 13 Закону № 1788-XII (список № 1, 2), за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн.
Карткою особового рахунку платника підтверджено, що відповідач зазначену суму заборгованості не сплатив у добровільному порядку (арк. спр. 194-197).
Суд зазначає, що здійснені відповідачем платежі зараховані відповідно до призначення платежу, а саме в рахунок відшкодування заборгованості з пільгових пенсій в порядку календарної черговості. 
Відповідачем не надано доказів сплати відповідних витрат за спірний період. 
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про стягнення з ПАТ “Сталь” на користь УПФУ в м. Сєвєродонецьку заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів “а” “б”-“з” статті 13 Закону № 1788-XII, за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 у сумі 240278,25 грн.
Аналогічна правовий висновок викладений Верховним Судом  у постановах від 18.06.2020 у справі №813/612/17, від 09.07.2020 у справі №804/1424/17 та від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сталь"  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі  № 812/387/17 – залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі  № 812/387/17 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 24 травня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 24 травня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                 І.Д. Компанієць

Судді                                                                                           Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    А.В. Гайдар