Справа № 304/1600/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,                                                розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду від 21 березня 2022 року (у складі судді Ганька І.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у листопаді 2021 р. 
       Просила змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь на підставі рішення Перечинського районного суду від 13.10.2020 р., і ухвалити стягувати на її користь аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, а саме – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, із проведенням індексації відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
       На обґрунтування позовних вимог указала, що рішенням Перечинського районного суду від 13.10.2020 р. було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1900 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 червня 2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.
       Однак, указаний розмір аліментів є недостатнім для утримання і виховання дітей, забезпечення їх розвитку, лікування тощо та є меншим за гарантований державою прожитковий мінімум, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.
       Після ухвалення рішення Перечинського районного суду від 13.10.2020 р. матеріальний стан сторін змінився, при цьому матеріальний стан відповідача покращився, а матеріальний стан позивача погіршився через інфляційній процеси.
       Рішенням Перечинського районного суду від 21 березня 2022 р. задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Перечинського районного суду від 13 жовтня 2020 р. із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, а саме: синів – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі з 1900 грн. на кожну дитину до 2 200 грн. щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи стягнення із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 247,90 грн.
ОСОБА_1 просить змінити це рішення і визначити аліменти, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, із проведенням індексації відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріальний стан відповідача покращився, що підтверджується належними та допустимим доказами, натомість збільшення розміру аліментів із 1900 грн. на 2200 грн. є недостатнім для утримання дітей.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, для забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомою та не потребує доказуванню.
Із моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 13 жовтня 2020 р. пройшов час, протягом якого у відповідача майновий стан покращився шляхом збільшення середньомісячного доходу (із 7 500 грн. до 13 000 грн. (78 523 грн. /6 міс), що підтверджується довідкою про доходи від 11 січня 2022 р. № 4, та є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що з 03 вересня 2005 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Перечинського районного суду від 04 липня 2018 р.
У шлюбі в них народилося двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з матір`ю.
Рішенням Перечинського районного суду від 13 жовтня 2020 р. із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, а саме: синів – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1900 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11 червня 2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.
У судовому засіданні встановлено, що з 13 квітня 2021 р. відповідач працює в Управлінні поліції охорони в Закарпатській області та перебуває на посаді інженера-програміста головного пункту централізованого спостереження Ужгородського районного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області, де отримує дохід, який за період з липня по грудень 2021 року без урахування аліментів становив 78 523,41 грн. 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 травня 2021 р. установлено, що у відповідача на утриманні є малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.27).
Стаття 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» (на момент звернення до суду з позовом), прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.
За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зводяться до недостатності розміру аліментів, які були визначені судом першої інстанції. Позивач вважає, що відповідач у змозі сплачувати на кожну дитину по 3000 грн. щомісячно.
У матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили б про те, що він на час звернення до суду з цим позовом має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі за тих умов, що розмір його офіційної заробітної плати становить 86 597,55 грн. (нарахованої), а в нього є інша сім`я і дитина від другого шлюбу.
При зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач у силу вимог процесуального закону зобов`язана довести, погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища платника аліментів, що зумовлює його можливість сплачувати розмір аліментів у збільшеній сумі.
В основному доводи позовної заяви та апеляційної скарги зводяться до того, що з моменту ухвалення рішення судом про стягнення аліментів у 2020 р. змінилися потреби дітей, виросли ціни, це безперечно, однак визначальним у питанні збільшення розміру аліментів є все таки можливість платника аліментів сплачувати їх у збільшеному розмірі.
При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів суд першої інстанції мав враховувати як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках однаково. Що і було зроблено судом першої інстанції.
Позивач не обґрунтувала необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів до запитуваної суми (3000 грн.) і висновок суду з цього питання повністю відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.
Безумовно, що позивач апріорі несе більші витрати на утримання дітей, ніж відповідач, оскільки спільні діти сторін проживають разом із нею, однак у питанні збільшення розміру аліментів позивач зобов`язана довести, що платник аліментів має змогу сплачувати збільшений розмір аліментів, однак у спірних правовідносинах такого не встановлено. 
Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 2200 грн. на кожну дитину є справедливим і обґрунтованим, оскільки такий розмір аліментів буде мінімально відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам Закону.
Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.Рішення Перечинського районного суду від 21 березня 2022 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 28 червня 2022 р.
Судді: