ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/2402/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 (суддя Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі №280/2402/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому з урахування уточнених позовних вимог просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо стягнення з інваліда 2 групи ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 549,20 грн., виконавчого збору у розмірі 54,92 грн., виконавчих витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 30 грн.;
- зобов`язати Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» скасувати постанову за виконавчим листом № 2-421/2012 від 10.04.2013 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 634,12 грн. та повернути суму у розмірі 634,12 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху, у тому числі, з підстав пропуску десятиденного строку звернення до суду та запропоновано надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом з уточненою позовною заявою та доказами на підтвердження звернутих позовних вимог.
На виконання вищезазначеної ухвали суду від 17.05.2021 року, позивачем, на адресу суду направлено уточнену позовну заяву з проханням визнати поважними причини пропуску строку та поновити їх. (а.с. 35-36) 
В уточненій позовній заяві позивач підтвердила, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також долучила належним чином завірені копії документів та докази на яких ґрунтуються позовні вимоги разом з їх обґрунтуванням, про що зазначив суд першої інстанції в ухвалі суду від 17.05.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України. (а.с.46-47).
Не погодившись з ухвалою суду від 23.07.2021, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зазначає, що судом не було надано оцінку доводам позивача, викладеним у поданій заяві та наданим доказам та безпідставно обмежено право у доступі до правосуддя.
У відзиві на апеляційну скаргу Запорізький окружний адміністративний суд просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку та повернення позовної заяви прийнята судом з додержанням норм процесуального права. Також зазначено, що  будь-яких позовних вимог до Запорізького окружного адміністративного суду у межах цієї справи не скеровано, відтак, останній не є належним учасником досліджуваного спору.  
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з статтею 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як зазначалось вище, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
На виконання вимог зазначеної вище ухвали суду позивачем 15.07.2021 подано уточнену позовну заяву, в якій у тому числі викладено мотиви пропуску строку звернення до суду із цим позовом з одночасним проханням визнати ці поважними причинами пропуску строку. Позивач вказує на те, що першочергове звернення до суду із вимогою скасувати постанову органу виконавчої служби за виконавчим листом № 2-421/2012 від 10.04.2013 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 634,12 грн. та повернути суму у розмірі 634,12 грн. відбулось ще у вересні 2016 року, проте розглядуючи справи на протязі 4 років Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області виніс ухвалу від 02.10.2020 у справі 320/5868/16-а, якою закрив провадження у справі з підстав підсудності визначеного позивачем позову суду адміністративної юрисдикції. Вказані обставини слугували підставою для звернення до Запорізького окружного адміністративного суду, який відмовив у відкритті провадження. 
Також позивач просила врахувати, що вона тяжко хвора, визнана інвалідом та потребує постійного стороннього догляду, оскільки пошкоджений хребет, також на її піклуванні знаходиться мати, якій виповнилося 80 років, яка визнана інвалідом другої групи, тяжко хворіє та потребує постійного стороннього догляду.
Постановляючи ухвалу від 23.07.2021 про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач оскаржує постанову за виконавчим листом № 2-421/2012 від 10.04.2013 року та виконавче провадження закінчене 21.10.2013 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення, а до Запорізького окружного адміністративного суду звертається лише 25.03.2021 року. При цьому, суд вказав, що у своїх пояснення щодо пропуску строку позивач не наводить жодних обставин, які б свідчили про те, коли саме стало відомо про існування оскаржуваної постанови.
Суд зазначив, що згідно з інформацією web-порталу "Автоматизована система виконавчого провадження" судом встановлено, що за виконавчим провадженням № 37833188, ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження - Б94Б95ДД2В9Г видно, що виконавче провадження закінчене 21.10.2013 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачу було відомо про те, що з неї стягнуто кошти ще у 2013 році, проте до суду позивач звернулась у 2021 році, не зазначивши жодних поважних причин та не надавши доказів на підтвердження таких причин, які спричинили несвоєчасне звернення позивача до суду із позовною заявою.
Відтак, суд першої інстанції вказав, що вимоги ухвали про залишення позову без руху заявником не виконані, а отже позовна заява підлягає поверненню позивачеві.
Водночас в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не надано оцінки доводам позивача наведеним в уточненій позовній заяві з приводу того, що ухвалою Мелітопольського міськрайонний суд Запорізької області від 02.10.2020 у справі 320/5868/16-а закрито провадження за фактично ідентичним позовом позивача з посиланням на порушення правил предметної підсудності. Судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача та конкретним обставинам справи, зокрема поведінки позивача, на її дії, які нею вчинялися, та не оцінив їх у сукупності.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
Суд також звертає увагу, що одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду.
Відповідно до положень статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції наведеним вимогам статті 242 КАС України не відповідає.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 243, 250, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров