УХВАЛА

27 червня 2022 року 
м. Київ

справа №0940/30/19
адміністративне провадження № К/990/14079/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:  
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів - Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України  на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №0940/30/19 за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу,    
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ від 07 липня 2016 року №142 КП.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року позов задоволено: визнано протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1   військового звання "підполковник"; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України від 07 липня 2016 року №142КП "Про позбавлення  ОСОБА_1   військового звання "підполковник".
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями,  Командування Сухопутних військ Збройних Сил України  звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до  статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), яка надійшла до Суду 07 червня 2022 року.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.  
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.  
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього    Кодексу    розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:  
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;  
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;  
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.  
Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.  
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності  обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.  
Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо застосування норм законодавства.  
За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.  
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.  
Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі пункту 3 (а) статті 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.  
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
у х в а л и в :  
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №0940/30/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Судді	О.А. Губська М.В. Білак 	
                                                                                                       О.В. Калашнікова