Справа № 338/743/21 
Провадження № 22-ц/4808/156/22 
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.
за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Круль І.В. 09 серпня 2021 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, повний текст якого складено 13 серпня 2021 року, 
                                                в с т а н о в и в :
У червні 2021 року акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз», подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), та є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ). 
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, який є публічним. За цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у договорі. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
  Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2021 року, фотофіксацією показника ПЛГ. При цьому, відповідачу оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 129,42 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно та 106,80 м3 за кожен місяць на період 2021 року. Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за січень 2021 року.
        Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року допустила заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу на загальну суму 3165,81 грн. 
17 лютого 2021 року відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 31 травня 2021 боржниця не сплатила вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача.
Просили стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 3165,81 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року, а також судовий збір в сумі 2270,00 грн (а.с.1-3, том 1).
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послугу з розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 3165 гривень 81 копійку та судовий збір у розмірі 2270,00 грн  (а.с.53-57, том 1).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт зазначає, що справу судом розглянуто 09.08.2021 за її відсутності, належним чином про дату, час та місце судового засідання її не було повідомлено, судових повісток не отримувала, тільки 25.08.2021 отримала оскаржуване судове рішення. Дана обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.
Апелянт вважає, що оскільки позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заявило з посиланням на Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2498, як на підставу позову, тоді як вона звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та нечинною з моменту прийняття постанови Національної комісії від 30.09.2015 №2498, суд повинен був зупинити провадження у даній справі до розгляду справи Окружним адміністративним судом міста Києва.
Також суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, ухвали про відкриття провадження вона не отримувала, тому не мала можливості подати заяву із запереченнями щодо розгляду справу у визначеному судом порядку.
Зазначає, що договору на розподіл газу з позивачем не укладала, на заяві-приєднанні, що долучена до позовної заяви, її підпису немає, до Типового договору вона не приєднувалась, суд повинен був з цих підстав відмовити у задоволенні позову.
Також апелянт вважає, що за приписами п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» міститься обов`язок укласти тільки договір про постачання природного газу, а обов`язку укласти договір розподілу природного газу положення Закону не містить.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що підтвердженням приєднання відповідача до вказаного договору є факт споживання нею природного газу, оскільки зазначене не відповідає вимогам ст.638, 642 ЦК України. Оператор ГРМ не направляв їй (споживачу) пропозиції на укладення з ним типового договору.
З цих підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові (62-76, том 1). 
Заперечуючи доводи апелянта, представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на безпідставність апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду. Обґрунтування доводів відзиву аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення (а.с.112-114, том 1).
Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі  питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги  і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для  вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини  сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає  застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в  позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Встановлено, що  предметом позову є стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, що він є публічним договором та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (а.с. 5-9, том 1).
Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.04.2016 року, яка підписана відповідачем, остання, ознайомившись з умовами типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.08.2015 № 2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ та в друкованому виданні, приєдналась до умов такого Договору з такими персоніфікованими даними: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , величина приєднаної потужності об`єкта 6,1776 м3/год, параметри лічильника газу PREMАGAS ВК 2,5Т G4,4,3487772, опалювальна площа 108,15 м.кв (а.с. 10, том 1). 
Вказана інформація про споживача та про наявність у нього газових приладів наявна і в базі даних комп`ютерної програми робочої бази АТ «Івано-Франківськгаз» «IF RGC Billing» (а.с. 11, том 1).
Із інформації про використання природного газу споживачем встановлено, що фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, сума оплати за послугу з розподілу природного газу за період з 2016 по 2019 рік була включена в рахунок оплати за спожитий природний газ. 
Згідно з розрахунком заборгованості за розподіл природного газу по ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , річна замовлена потужність на 2020 рік 1552,99 м.куб., місячна замовлена потужність 129,42 м.куб., ціна на розподіл природного газу з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року за 1 м.куб. - 1,20 грн з врахуванням ПДВ, в тому числі помісячно: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2020 по 155,299 м.куб., разом 931,79 грн. Ціна на розподіл природного газу з 1 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року за 1 м.куб. - 1,38 грн з врахуванням ПДВ, в тому числі помісячно: липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року по 129,42 м.куб., разом 1071,56,2 грн. Річна замовлена потужність на 2021 рік 1281,65 м куб, місячна замовлена потужність 106,80 м куб. Ціна за розподіл природного газу з січня 2021 року по 31 січня 2021 року за 1 м.куб - 2,292 грн з врахуванням ПДВ, січень 2021 року 106,80 м куб - 244,79 грн. Ціна за розподіл природного газу з лютого 2021 року за 1 м.куб - 2,148 грн з врахуванням ПДВ., в т.ч. помісячно: лютий, березень, квітень, травень по 106,80 м.куб., разом 917,66 грн. Всього за період з 1 січня 2020 року по 31 травня 2021 року - 3165,81 грн (а.с.19, том 1). 
Позивач звертався до відповідача з досудовим попередженням про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, яке остання отримала 04 березня 2021 р. (а.с. 20-22, том 1), як і надавав для адресного доставлення рахунки плати за розподіл (доставку) природного газу (а.с. 14-17, том 1).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем надавалися споживачу послуги з розподілу природного газу, споживач користувалася послугами позивача. Доказів того, що вона не користувалась послугами з розподілу природного газу чи, споживаючи газ, отримувала їх від іншого оператора,  суду не надано. Підтвердженням приєднання відповідача до вказаного типового договору є факт споживання нею природного газу. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року допустила заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу на загальну суму 3165,81 грн.  
З таким висновком погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.
Між сторонами виник спір з приводу правомірності нарахування плати за послугу з розподілу природного газу.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час укладення договору між сторонами, визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Відповідно до статті 2 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до статті 5 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг.
Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).
Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, реєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила постачання).
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника  поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та  обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора  та  своєчасно сплатити вартість послуги та  вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.  
Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем.
Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі. 
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 цього розділу) .
Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів.
У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3,4 глави 3 цього розділу).
Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.2015 року № 329-VIII "Про ринок природного газу" побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»  визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 24968, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.
Форма та зміст, умови типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня  2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам».
Таким чином, укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення такого договору суперечить вказаним вимогам законодавства.
Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.
Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання визначена в п.12 Правил та може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.
Пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем визначено випадки, у яких  оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання  та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку несвоєчасної та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Адреса об`єкта АДРЕСА_1 . Оператор ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу, ПАТ «Івано-Франківськвгаз» (а.с.10, том 1).
Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2021 року, фотофіксація показника ПЛГ. 
За такого, слідує, що відповідачка приєдналася і до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживала природний газ і оплачувала спожитий газ.
Отже, між сторонами виникли  правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та ЦК України.
Оскільки встановлено наявність у позивача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, то колегія суддів вважає, що у позивача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, а тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 129,42 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно та 106,80 м3 за кожен місяць на період 2021 року. 
Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за січень 2021 року.
17 лютого 2021 року відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу станом на 12.02.2021 року в розмірі 2477,57 грн та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 31 травня 2021 відповідач не сплатила вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача.
Оскільки ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, то за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року допустила заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу.
За період (з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року) товариство нараховувало ОСОБА_2 плату за розподіл природного газу, та за вказаний період заборгованість за послуги з розподілу природного газу за розрахунком відповідача склала 3165,81 грн (а.с.19, том 1).
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з розподілу природного газу та стягнув з відповідачки на користь позивача заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року в розмірі 3165,81 грн.
Щодо доводів апелянта про неналежне повідомлення щодо розгляду справи, то такі не приймаються до уваги, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідачку належним чином повідомлялося про судові засідання.  В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву (а.с.34, том 1); клопотання відповідачки про долучення доказів (а.с.42, том 1); рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про розгляд справи на 19 липня 2021 року та на 09 серпня 2021 року (день ухвалення оскаржуваного судового рішення (а.с.48,49, том 1). Зазначене свідчить, що ОСОБА_2 , було належним чином повідомлено про розгляд справи судом.
Доводи апелянта про те, що відповідач не є споживачем природного газу, оскільки не є власником будинку, а тому не могла підписувати договір приєднання не заслуговують на увагу, оскільки обставини її проживання у будинку та фактичного споживання нею природного газу не оспорюються. Тому вона є фізичною особою – споживачем.
Також відхиляються і доводи представника апелянта про те, що відповідач не підписувала заяву-приєднання (а.с.167, том 1), так як жодних доказів на спростування підпису у заяві не надано. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                  І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В. Василишин
                                                                                                                       В.Д.Фединяк
Повний текст постанови складено 18 серпня 2022 року.