Номер провадження: 33/813/623/22
Номер справи місцевого суду: 521/20498/21 
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання – Лопотан В.І., 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 року про закриття провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП
ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 рокувизнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП – закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 26 квітня 2022 року,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій також просить суд поновити строк на її апеляційне оскарження, посилаючись на те, що у передбачений законом строк подання апеляційної скарги виявилося неможливим з об`єктивної причини. 
Зокрема в обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 року, ОСОБА_1 посилається на те, що майже все своє доросле життя він проходить службу у Збройних Силах України, а з огляду на введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, постійно виконує обов`язки і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що позбавило його можливості скористатися правом на апеляційне оскарження у передбачений законом строк. 
При цьому, заявник ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що листом Торгово – промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчено форс – мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, Торгово – промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням /обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс – мажорних обставин (обставин непереборної сили). 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, яке було призначене на 14.06.2022 року  ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника – адвоката Мухаір О.Ю. в день судового засідання, 14.06.2022 року надійшлодо канцелярії суду клопотання, у якому адвокат просить суд на підтвердження поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду від 10.03.2022 року долучити до матеріалів справи довідку від 13.06.2022 року, витяг з послужного списку особової справи ОСОБА_1 від 25.11.2021 року, службову характеристику на ОСОБА_1 від 13.06.2021 року та просила розглянути апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження без її участі та участі апелянта ОСОБА_1 . 
Дослідившиклопотання про поновлення строку, матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в клопотанні про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.
Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, « ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином». 
Вищезазначене підтверджується матеріалами справи (а.с. 21) та вказані обставини свідчать про те, судом першої інстанції вжито всіх заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Мухаір О.Ю. про судові засідання.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2022 року ОСОБА_1 також було подано до суду письмові пояснення (у порядку ст. 268 КУпАП) (а.с. 22-34) та клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 35-39).
Вищевказані обставини свідчать лише про те, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак лише 26.04.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на зазначену постанову суду (а.с. 43-50). 
Отже, з дня винесення оскаржуваної постанови суду (10.03.2021 року) та до дня звернення апелянта із апеляційною скаргою (26.04.2022 року) сплинуло майже 1,5 місяця та апелянт не вжив жодних заходів щоб звернутися з апеляційною скаргою вчасно, з огляду на те що ОСОБА_1 та його представнику достеменно було відомо про наявність матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, однак, результатами розгляду своєї справи  ОСОБА_1 не цікавився та із заявою про видачу копії постанови від 10.03.2022 року звернувся лише 04.04.2022 року (а.с. 41-42). 
У своїй заяві, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1 посилається на те, що майже все своє доросле життя він проходить службу у Збройних Силах України, а з огляду на введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, постійно виконує обов`язки і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що позбавило його можливості скористатися правом на апеляційне оскарження у передбачений законом строк. 
Так, під час розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, 31.05.2022 року у апеляційного суду виникла необхідність у наданні додаткових відомостей щодо підтвердження поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду. 
На виконання вищевказаного, 14.06.2022 року від представника ОСОБА_1  – адвоката Мухаір О.Ю. надійшлодо канцелярії суду клопотання, у якому адвокат просить суд прийняти до уваги, що відповідно до довідки начальника відділу персоналу та Стройового Військової академії (м.Одеса) від 13.06.2022 року №1/54/50 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій академії (м.Одеса). Крім того, представник надала до суду також Витяг з послужного списку особової справи старшого сержанта ОСОБА_1 . 
Однак апеляційний суд зазначає, що з вищенаведеного вбачається лише те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій академії у м.Одеса, що не перешкоджало останньому своєчасно подати (направити поштою) апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 року. Крім того, матеріалами справи встановлено, що у справі, також приймала участь і представник ОСОБА_1 – адвокат Мухаір О.Ю., яка, також не була позбавлена можливості своєчасно звернутися із апеляційною скаргою на постанову суду від 10.03.2022 року. 
Щодо посилання заявника ОСОБА_1 на лист Торгово – промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс – мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» є також необґрунтованим, з огляду на те, що даний лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та ніяк не може стосуватись пояснення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судових рішень. 
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали вчасного звернення із апеляційною скаргою для оскарження постанови суду, апелянт та його представник не навели та до суду не надали. 
Звернувшись 26.04.2022 року із апеляційною скаргою, в якій міститься клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 10.03.2022 року ОСОБА_1 не зазначив жодної обставини, яка б об`єктивно свідчила про пропуск цього строку з поважної причини.
Інших доводів, які вказують на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду апелянт в поданій ним апеляційній скарзі не навів.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, а тому, у відповідності до положень ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
З урахуванням вищевикладеного та у зв`язку з ненаданням доказів щодо існування поважних причин пропуску строку на оскарження, апеляційний суд, з урахуванням наданих апелянтом матеріалів, приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2022 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за  ст. 124 КУпАП- повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра