Справа № 164/767/21  Провадження №33/802/204/22 	Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року                                                                 місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 31 січня 2022 року,
        ВСТАНОВИВ
Вказаною постановою судді Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та призначено йому стягнення у виді штрафу 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Так, ОСОБА_1 відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №070030 о 07 год. 25 хв. 28 травня 2021 року на вул. Незалежності в смт. Маневичі Волинської області, керував мотоциклом „Musstang", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В апеляційній скарзі вказує на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти даний огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, що передбачено як вимогами ст.266 КУпАП та і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.
Також поліцейським порушено інші вимоги законодавства, а саме: не повідомлено причину зупинку транспортного засобу; не роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні, вказує, якби знав, що за відмову така ж відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, пройшов би відповідний огляд в медичному закладі; в протоколі не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, крім цього у матеріалах справи відсутнє направлення в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного огляду.
Внаслідок вказаних порушень, допущених працівником поліції, протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом його винуватості.
Суддя поверхнево підійшов до аналізу доказів наявних у матеріалах справи, зокрема послався на його пояснення від 28.05.2021 як на доказ визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, однак в судовому засіданні суді першої інстанції він заперечив про вживання алкогольних напоїв.
Крім вказаного, ОСОБА_1 зазначає про недопустимість як доказу відеозапису, наданого працівниками поліції, оскільки він не є безперервним, та ним не зафіксовано його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, адже поліцейський самостійно констатував факт його відмови, про що поставив до відома свідків.
Апелянтом подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, просить закрити провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи дотримано в повному обсязі.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28 травня 2021 року серії ААБ № 070030, о 07 год. 25 хв. 28 травня 2021 року на вул. Незалежності в смт. Маневичі Волинської області, керував мотоциклом «Musstang», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол власноручно підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження до протоколу відсутні. А у графі «пояснення особи» ОСОБА_1 власноручно зазначив: «пояснення на окремому аркуші», також у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказав: «ознайомлений згідний»(а.с.1).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , він складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скріпили його своїми підписами (а.с.1).
Крім того, на відеозаписі, який прикріплений до матеріалів справи, поліцейським озвучено ознаки алкогольного сп`яніння та зафіксовано відмову ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків (а.с.18).
Також у матеріалах справи наявне письмове пояснення ОСОБА_1 , в якому останній зазначив про керування мотоциклом за обставин викладених в протоколі, вживання 100 гр. горілки, відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі та відсутність претензій до працівників поліції, крім цього вину свою визнав (а.с.2).
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. А невизнання апелянтом своєї вини у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване зупинення транспортного засобу під його керуванням не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 не оспорює факт керування ним мотоциклом та наявність вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто виконання ним приписів п.2.5 ПДР, що є обов`язком особи, яка керує транспортним засобом.
Та обставина, що водію ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а лише запропоновано пройти огляд в медичному закладі не може вказувати на відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ця обставина не була причиною відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння. Наявний у справі відеозапис та власноруч написане пояснення дає підстави стверджувати те, що ОСОБА_1 на дану обставину не посилався, а отже відмовився від проходження огляду у будь-якій формі, що засвідчили свідки як у протоколі своїми підписами, так і своєю присутністю на відеозаписі, що вказує на наявність у діях останнього об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважаю первинні пояснення ОСОБА_1 від 28 травня 2021 року правдивими, оскільки дані пояснення ним були написані безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Слід зазначити, що зміна позиції ОСОБА_1 у судовому засіданні місцевого суду щодо заперечення вживання ним алкогольних напоїв 28.05.2021, на думку апеляційного суду, є не що іншим як способом уникнення ним адміністративної відповідальності.
Прикріплений відеозапис з іншими наявними в матеріалах справи доказами надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що, на його думкою, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, однак як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, в наслідок цього працівниками патрульної поліції не складалось відповідне направлення.
Враховуючи зазначене, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Істотних порушень, які б впливали на допустимість вказаного протоколу, як доказу, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Виходячи з диспозиції ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Тому відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є самостійними ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має.
Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Таким чином висновки суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Також будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Підстав для скасування постанови судді з мотивів викладених в апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд не знаходить, а тому його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції - без змін.
Оскільки оскаржуване рішення суду не скасоване, підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 31 січня 2022 року щодо нього - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського
апеляційного суду П.П. Борсук