УХВАЛА

20 липня 2022 року  
м. Київ

справа №260/992/21
адміністративне провадження №К/990/16486/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі № 260/992/21 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
30 червня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
23 березня 2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, у якому просив: визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас; визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 202-ос від 11 березня 2021 року в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України; визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12 березня 2021 року про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Державної прикордонної служби України; поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону; стягнути на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України №202-ОС від 11 березня 2021 року в частині розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12 березня 2021 року в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово Чорноморське» з 11 травня 2021 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Адміністрації Державної прикордонної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2021 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 91330,40 (дев`яносто одна тисяча триста тридцять гривень сорок копійок). Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово Чорноморське», та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 17939,97 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять гривень дев`яносто сім копійок).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 260/992/21 скасовано.
Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України 
Так, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №640/24771/19 щодо застосування пунктів 131 та 278 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009.
Таким чином, позивач у касаційній скарзі обґрунтував наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, скаржник вказав, що повний текст рішення суду апеляційної інстанції було отримано на електронну адресу представника позивача лише 24 травня 2022 року чим підтверджується доданими до касаційної скарги доказами. 
Також скаржник зазначає, що 07 червня 2022 року на електронну адресу Верховного Суду подана первісна касаційна скарга, проте ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Відповідно до вимог статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті  329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу. 
Таким чином, беручи до уваги вказані приписи статті 329 КАС України та зазначені в касаційній скарзі обставини, що призвели до порушення скаржником строку на звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, Суд дійшов висновку про поважність пропуску скаржником строку на подання касаційної скарги та поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі № 260/992/21.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі № 260/992/21 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Витребувати із Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 260/992/21 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          

Судді                                                                                                     В.Е. Мацедонська          

 Н.В. Шевцова