ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/83/22	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,    
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (суддя Калашник Ю.В.) у справі №280/83/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та зобов`язати відповідача перевести з 09.07.2021 позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VII пенсії, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII;
зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 09.07.2021 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 09.07.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію державного службовця. Однак, листом від 29.07.2021 № 10024-9185/Ш-02/8-0800/21 відповідачем відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця з підстав, що до стажу державної служби можна віднести лише період стажу з 02.03.2001 по 04.07.2001 (4 місяці 3 дні), що не дає права на призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу». Позивач не погоджувалася з неврахуванням до її стажу державної служби періодів її роботи в комітеті комсомолу колгоспу імені Жданова, Старокостянтинівському районному центрі зайнятості, виконавчому комітеті Старокостянтинівської міської ради, виконавчому комітеті Бердянської міської ради. З цих підстав звернулася з позовом до суду.
РішеннямПостановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у 
позивачки право на призначення пенсії державного службовця з огляду на наявність у неї необхідного спеціального стажу, який дає на таке право.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у відсутності в позивачки права на пенсію державного службовця через відсутність в останньої необхідного стажу державної служби. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та з 31.10.2017 отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
09.07.2021 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про переведення її на пенсію державного службовця на підставі пунктів 10,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
Листом відповідача від 29.07.2021 № 10024-9185/Ш-02/8-0800/21 повідомлено позивачу, що основним критерієм, який визначає підстави дня зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою, відповідного рангу. Враховуючи дані трудової книжки, до стажу державної служби можна віднести період з 02.03.2001 по 04.07.2001 (4 місяці 3 дні), що не дає право на переведення позивача на пенсію згідно Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». Інші періоди роботи немає підстав зарахувати до стажу державної служби.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулася до суду з позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII). 
Відповідно до п. 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" (далі - Закон N 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу. 
Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
В той час, як правильно зазначив суд першої інстанції, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Тобто, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №899 «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
У спірному випадку, заперечуючи право позивачки на призначення пенсії державного службовця, відповідач не ставив під сумнів досягнення позивачкою певного віку та наявності необхідного страхового стажу, а відсутність такого права пов`язував з відсутністю у позивачки необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем не враховано позивачці до стажу державної служби такі періоди її роботи:
з 19.05.1980 по 20.04.1989 - на посаді напівзвільненого секретаря комітету комсомолу колгоспу імені Жданова - 8 р. 11 місяців 2 дні;
з 28.04.1992 по 03.01.1993 па посаді економіста І категорії відділу зайнятості допомоги безробітним та організації громадських робіт Старокостянтинівського районного центру зайнятості - 8 місяців 6 днів;
з 04.01.1993 по 22.11.1993 - на посаді спеціаліста І категорії відділу зайнятості допомоги безробітним та організації громадських робіт Старокостянтинівського районного центру зайнятості - 10 місяців 19 днів;
з 05.07.2001 по 11.05.2004 на посаді завідуючої відділом соціальних компенсацій і гарантій малозабезпеченим громадянам управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради - 2 роки 10 місяців 7 днів;
з 12.05.2004 по 30.06.2004 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу праці Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради - 1 місяць 19 днів;
з 01.07.2004 по 31.01.2005 на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку і звітності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради - 7 місяців 1 день;
з 01.02.2005 по 29.02.2006 на посаді головного спеціаліста інформаційно -консультаційного сектору Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради - 1 рік 00 місяців 28 днів;
з 01.03.2006 но 13.08.2008 на посаді начальника відділу прийому документів Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради -2 роки 5 місяців 13 днів;
з 14.08.2008 по 19.01.2012 на посаді заступника начальника управління з питань соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради -3 роки 5 місяців 6 днів.
Отже, загальний трудовий стаж, який не враховано відповідачем до стажу державної служби позивачки, становить понад 21 рік, що за умови врахування цих періодів роботи до стажу державної служби надавало позивачці право на призначення пенсії державного службовця у відповідності до положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Суд першої інстанції, вказуючи на неправомірність неврахування відповідачем вказаних періодів роботи позивачки до стажу державної служби, обґрунтовано виходив з такого.
Так, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включаються, зокрема, час підвищення кваліфікації з відривом від роботи, якщо до направлення на підвищення кваліфікації працівник працював у державному органі; час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049, відповідно до якого до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).
Відповідно до ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робоча (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Так, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).
Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.
Головдержслужбою України в листі від 17 січня 1996 р. № 237 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються періоди роботи в партійних, профспілкових та комсомольських організаціях на виборних та відповідальних посадах, незалежно від рівня згаданих організацій .
Аналогічні роз`яснення надані позивачці Головним управлінням Державної служби України (а.с.21).
У спірному випадку встановлено, що 19.05.1980 позивачка була обрана рішенням бюро Старокостянстинівського РК ЛКСМ України на посаду напівзвільненого секретаря комітету комсомолу колгоспу імені Жданова (постанова бюро РКЛКСМУ від 18.05.1980), тобто на виборчу посаду.
Тобто, цей період роботи є роботою па виборній посаді, за яку позивачка отримувала заробітну плату, що підтверджено архівною довідкою (а.с.22).
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не включення до стажу державної служби періоду роботи на посаді напівзвільненого секретаря комітету комсомолу колгоспу імені Жданова з 19.05.1980 по 20.04.1989 (8 років 11 місяців 2 дні) є протиправним.
Відповідно до п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів у Державному центрі зайнятості та місцевих центрах зайнятості.
Згідно із Загальносоюзним класифікатором професій працівників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим Постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 27.08.1986 p. № 016 посада економіста віднесена до посад спеціалістів. Відповідно до діючої на момент спірних правовідносин постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
Відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР від 21.12.1990 №381 «Про створення державної служби зайнятості в Українській РСР» місцеві центри зайнятості підпорядковувалися Республіканському центру зайнятості та виконкомам місцевих Рад народних депутатів, або їх органам по праці і соціальних питаннях.
Таким чином, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, яка діяла до 2016 року, посади керівних працівників і спеціалістів у державному центрі зайнятості та місцевих центрах зайнятості включалися до стажу державної служби.
Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом (01.05.2016) обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених па той час законодавством).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не включення відповідачем до стажу державної служби стаж роботи позивача в Старокостянтинівському районному центрі зайнятості з 28.04.1992 по 03.01.1993 на посаді економіста І категорії відділу зайнятості допомоги безробітним та організації громадських робіт (8 місяців 6 днів), з 04.01.1993 по 22.11.1993 (10 місяців 19 днів) є не законним.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 02.03.2001 по 11.05.2004 позивач займала посаду завідуючої відділом соціальних компенсацій і гарантій малозабезпеченим громадянам управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.
02.03.2001 позивач прийняла присягу державного службовця та їй присвоїли 11 ранг державної служби.
05.07.2001, за набуттям чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування (04.07.2001), позивач прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.
09.07.2001 позивачу присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що неврахування відповідачем до стажу державної служби стажу роботи позивача з 05.07.2001 по 11.05.2004 на посаді в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянгинівської міської ради (2 роки 10 місяців 7 днів) є незаконним.
Таким чином, за результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про те, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби      позивачки складав 21 рік 4 місяці 12 днів, а отже позивачка, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця, враховуючи досягнення позивачкою пенсійного віку та наявністю в останньої необхідного страхового стажу набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, у зв`язку з чим відмова відповідача у переведенні на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною.
Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування. в межах доводів апеляційної скарги, не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/83/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 21.07.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк