ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/206/22 Справа № 698/266/22 Категорія: ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Баранов О.І.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Тимченка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2022 року, якою
  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , - 
  визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок. -
в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 16.03.2022 року о 20 годин 30 хвилин по вул. Шкільній у селищі Мокра Калигірка, Звенигородського району, Черкаської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний № НОМЕР_1 та за наявності ознак алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
         В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечив, пояснивши, що він відмовився лише від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», в той час, як йому не було роз`яснено про можливість проходження огляду у медичному закладі.
          Постановою судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2022 року,  ОСОБА_1 ,  визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок. 
Не погоджуючись з постаново суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
         Скасувати постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 29.04.2022 року та закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
           Вважає, що зазначена постанова прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необгрунтованою, а відтак підлягає скасуванню.
Додає, що в постанові суду зазначено, що згідно дослідженого відеозапису безпосередньо вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції після не виконання вимоги про зупинку та визнав факт керування автомобілем.
Вказує, що дана обставина не відповідає дійсності, так як згідно відеозапису на ньому не зафіксовано рух автомобіля «Фольксваген Пасат» р.н. НОМЕР_1 та тим більше керування даним автомобілем ОСОБА_1 з ознаками алкогольного
сп`яніння, тобто висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи.
Наголошує, що незаконні дії працівників поліції, призвели до подальшого незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а якщо дії працівника поліції об`єктивно викликають сумніви, то у відповідності до ст.62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 16.03.2022 року о 20 годин 30 хвилин по вул. Шкільній у селищі Мокра Калигірка, Звенигородського району, Черкаської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний № НОМЕР_1 та за наявності ознак алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:
-   даними протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186252 від 16.03.2022 року, де зазначено, що 16.03.2022 року о 20 годин 30 хвилин по вул. Шкільній у селищі Мокра Калигірка, Звенигородського району, Черкаської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний № НОМЕР_1 та за наявності ознак алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота), в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1);
-   даними письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 16.03.2022 року, де зазначено, що 16.03.2022 року, о 20:30 год., в с. Мокра Калигірка він був запрошений в якості свідка та в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився проходити на місці чи в медичному закладі освідування  на факт алкогольного сп`яніння, а також у останнього була хитка хода, та виражений запах алкоголю з ротової порожнини, а також останній відмовився від підпису протоколу та пояснень.(а.с.3);
-   даними письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 16.03.2022 року, де зазначено, що 16.03.2022 року, о 20:30 год., в с. Мокра Калигірка він був запрошений в якості свідка та в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився проходити на місці чи в медичному закладі освідування  на факт алкогольного сп`яніння, а також у останнього була хитка хода, та виражений запах алкоголю з ротової порожнини, а також останній відмовився від підпису протоколу та пояснень.(а.с.4);
-    даними постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 634006 від 16.03.2022 року складеною на гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.(а.с.5);
-   даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 16.03.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.(а.с.8).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відмову від проходження освідування у встановленому законом порядку, та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Суд апеляційної інстанції вважає позицію ОСОБА_1 нещирою та неправдивою, з урахуванням того, що його пояснення непослідовні на протязі розгляду справи.
Так, з відео поліцейських вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його право пройти огляд на місці або в медичному закладі,  а ОСОБА_1 вказує, що їздив до товариша, та пропонує працівникам поліції «порішати питання на місці».
В поясненні в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що йому не роз`яснили право на огляд в медичному закладі, при цьому в апеляційній скарзі вказує, що взагалі не керував транспортним засобом, а знаходився в гостях.
Доводи апелянта  про те, що суд першої інстанції виніс незаконну  постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 186252 від 16.03.2022 року, даними письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 16.03.2022 року, даними письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 16.03.2022 року, даними постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 634006 від 16.03.2022 року,  даними відеодиску відносно гр.. ОСОБА_1 від 16.03.2022 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь її вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 ( сімнадцять тисяч)  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі  454 гривень 00 копійок.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 29.04.2022  року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

  Постанову судді Катеринопільського  районного суду Черкаської області від 29 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1   - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І.А. Поєдинок