КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №359/20392/18                                                Головуючий у І інстанції - Бабич Н.Д. 
апеляційне провадження №22-ц/824/916/2022       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

                                                                ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
02 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від  03 листопада 2021 року у справі за  скаргою ОСОБА_1   на бездіяльність державного виконавця Соломянського РВ ДВС м.Києва, заінтересована особа: ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №60125120,-
                                                                    встановив:
       02 листопада 2021 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Соломянського РВ ДВС м. Києва, заінтересована особа: ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №60125120.
     Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від  03 листопада 2021 року скаргу залишено без розляду.
        Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з підстав порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Скаргу обґрунтовано тим, що  вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тобто не підлягають застосуванню у цій справі. Оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви подані до суду без додержання вимог ч.1 або 2 цієї статті.
 
Вказує, що судом першої інстанції проігноровано  правову позицію Верховного Суду в даній ситуації
 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що  скарга подана без додержання вимог частини першої та другої ст.183 ЦПК України.
 
 Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 
Так, процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальний дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
 
Відповідно до вимог ч.2 ст.183 ЦПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), підписується заявником.
Згідно з ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
 
Разом з тим, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на дії, рішення або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
 
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з  ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
 
У свою чергу, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26.12.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" за №14, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження (частині 4 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", який чинний з 06.10.2016 року), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України (ст.185 ЦПК, яка чинна з 15.12.2017 року).
 
При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 10.03.2021 року у справі №766/17333/20-ц, вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України не регулюють питання подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.
 
Разом з тим натомість, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення без розгляду.
 
За наведених обставин, а також враховуючи те, що заявникові не було надано часу для усунення недоліків його скарги, застосування судом першої інстанції положень ч.2 ст.183 ЦПК України є помилковим, а його висновок про повернення скарги без розгляду - таким, що не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.
 
За таких обставин колегія суддів не оцінює інших доводів апеляційної скарги , оскільки судом першої інстанції допущено процесуальні порушення повертаючи скаргу без розгляду з підстав ч.4 ст. 183 ЦПК України.
 
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)      неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)      недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)      невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)      порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали
 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 03 листопада 2021 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,-
 
                                                          ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
     Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 03 листопада 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                В.В. Гуль
 
Судді                                                                              Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                         Я.С. Мельник