ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	Львів	Справа № 380/10567/21 пров. № А/857/22763/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в справі №380/10567/21 (головуюча суддя Крутько О.В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: а) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу разом із сумою компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 32952,81 грн, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру грошового забезпечення з 27.02.2019 по 31.05.2021 року; 
б) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсацію згідно із  Законом України ,,Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000  №2050-ІІІ  втрати частини доходу за весь час затримки  виплати основного розміру доходу у розміру 32952,81 грн з 27.02.2019 по 31.05.2021.
Рішенням від 06 вересня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати. 
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.02.2019 по 31.05.2021 відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що відповідно до норм Закону України ,,Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою КМ України №159 від 21.02.2001, основними підставами для виплати компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів; виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Проте дія вказаних нормативно-правових актів не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати. 
Також апелянт зазначає, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ст.122 КАС України для даної категорії справ, оскільки компенсація за невикористану відпустку учаснику бойових дій позивачу виплачена 31.05.2021, а з позовом до суду останній звернувся 01.07.2021.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 1996 по 26.02.2019, є учасником бойових дій.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 47 від 26.02.2019 прапорщика ОСОБА_1 , техніка групи обслуговування вертольотів та двигунів авіаційно-технічного загону вертолітної ескадрильї, звільненого наказом командира 12 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) від 19 лютого 2019 року № 8-РС з військової служби у запас відповідно до підпункту “а” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” (у зв`язку з закінченням строку контракту), 26 лютого 2019 року виключено зі списків особового складу частини.
При звільненні з військової служби позивачу не виплачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки. 
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 380/11904/20 Військовою частиною НОМЕР_1 було виплачено позивачу компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки у розмірі 32952,81 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку АТКБ ,,ПриватБанк” від 31.05.2021. 
Разом з тим, військовою частиною не нарахована та невиплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач оскаржив її до суду.
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не проведення компенсації втрати частини доходів позивачу при виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій суперечить нормам Закону України ,,Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та є протиправною бездіяльністю. Відтак, належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати таку компенсацію.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України ,,Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року № 2050-III  (надалі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до  ст. 2 вказаного Закону  компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (надалі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому  Законі  слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої  ст. 2 Закону №2050-III  компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159  (надалі - Порядок №159) відтворюють положення  Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно зі  ст. 3 Закону № 2050-ІІІ  сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після    утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс    інфляції    в    період    невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Поряд з цим, колегія суддів звертаю увагу на норми ст.7 вказаного вище Закону, за змістом яких відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Тобто, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі  Закону № 2050-ІІІ  та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_1 не звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Отже, відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, а тому  право ОСОБА_1 ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій в постанові від 11 грудня 2020 року у справі № 200/10820/19-а, яку суд, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України, враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Підстави для відступу від правової позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеної в зазначеній постанові, відсутні. 
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити нарахування та виплату втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.02.2019 по 31.05.2021 відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 є передчасними та не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ч.1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в справі №380/10567/21 та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 19.04.2022.