Справа № 751/9076/21 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/105/22 	  	
Категорія - ч. 6 ст. 470 МК України    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Салая Г.А., 
З участю представників Чернігівської митниці Держмитслужби –  Остроух А.І., Кравченка С.В.
У режимі відеоконференції- захисника Вагіна А.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою захисника Вагіна А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2022 року, 

                                      В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Республіки Білорусь, постійно проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,  
притягнута до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору. 

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2021 року о 01 год. 27 хв. в зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці у напрямку «виїзд з митної території України» заїхав рейсовий автобус сполученням «Київ-Мінськ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості пасажира їхала громадянка ОСОБА_1 . Здійсненою перевіркою встановлено, що згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор», громадянка ОСОБА_1 16.06.2018 року ввезла на митну територію України у зоні діяльності Чернігівської митниці у митному режимі «транзит» транспортний засіб – легковий автомобіль марки «AUDI A1» реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов НОМЕР_3 та зобов`язана була вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України в строк до 10 днів, тобто повинна була вивезти вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України у строк до 26.06.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду, захисник Вагін А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України. В обґрунтування скарги зазначив, що постанова місцевого суду ухвалена без урахування усіх фактичних обставин справи та повного дослідження і надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Також вказав, що на дії ОСОБА_1 не розповсюджується нова редакція ч.6 ст.470 МК України, яка набрала чинності 22 серпня 2019 року. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення правил транзиту ОСОБА_1 та попереджено про відповідальність. Також вказав, що протокол не містить відмітки про роз`яснення прав останній.

В судовому засіданні апеляційної інстанції її захисник  підтримав подану апеляційну скаргу. Представники Чернігівської митниці у судовому засіданні заперечили пртои задоволенння вказаної апеляц3ійної скарги.

Заслухавши пояснення захисника, представників Північної митниці Держмитслужби,  перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

За змістом ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 6 ст.379 МК України передбачено, що строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Так, в п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Приписами ч.6 ст.470 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Отже, перевищення встановленого ст.95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України більше, ніж десять діб, визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу або конфіскації транспортного засобу.

Як убачається з матеріалів справи, що 10 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил, за яким 10 жовтня 2021 року о 01 год. 27 хв. в зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці у напрямку «виїзд з митної території України» заїхав рейсовий автобус сполученням «Київ-Мінськ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості пасажира їхала громадянка ОСОБА_1 . Здійсненою перевіркою встановлено, що згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор», громадянка ОСОБА_1 16.06.2018 року ввезла на митну територію України у зоні діяльності Чернігівської митниці у митному режимі «транзит» транспортний засіб – легковий автомобіль марки «AUDI A1» реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов НОМЕР_3 та зобов`язана була вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України в строк до 10 днів у відповідності до ст.95 МК України, але станом на 26.06.2018 року транспортний засіб не вивезла та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту (а.с.2-3).

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій, і є одним із джерел доказів у силу положень ст.251 КУпАП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , датованих 10 жовтня 2021 року та 18 січня 2021 року, що містяться в матеріалах справи, остання пояснила, що ввезений нею автомобіль вчасно вивезти не встигла через вагітність та народження дитини. Після народження дитини не вивезла транспортний засіб так як збиралася розмитнити його (а.с.5).    

Як слідує з матеріалів справи, 16.06.2018 року ОСОБА_1   ввезла на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до 10 днів, транспортний засіб марки  «AUDI A1» реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов НОМЕР_3 .

Строк зворотного вивезення транспортного засобу збіг 26.06.2018 року. З цього часу почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

Доводи апелянта про те, що на момент ввезення транспортного засобу на митну територію України 16.06.2018, стаття 470 МК України не передбачала відповідальності за частиною 6, оскільки взагалі мала лише три частини, а митними органами на ОСОБА_1 був складений протокол саме за ч.6 ст.470 МК України, за якою остання не може нести відповідальність з огляду на положення ст. 58 Конституції України, є помилковими.

Бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

У даній справі порушення митних правил виявлено 10.10.2021, на час дії статті 470 МК України в редакції від 08.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_1 правильно розцінена як правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

За правилами статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судами.

Триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому дії останнього кваліфікуються за ч.6 ст.470 МК України саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що застосування в цій справи ч.6 ст.470 МК України (в редакції Закону України № 2612-VIII від 08. 11. 2018) порушує закріплений у ст.58 Конституції України принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, оскільки вказана норма МК України розповсюджується на діяння, скоєне і виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).

Доводи апелянта, щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про роз`яснення прав передбачених ст. 498 МК України ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим судом протоколом про порушення митних правил № 1236/10200/21 від 10.10.2021 року, з якого вбачається, що остання ознайомилася зі змістом вказаного протоколу та не заперечувала обставини викладені в ньому та засвідчила власним підписом на кожному аркуші протоколу та отримала його копію (а.с.2,3).

Також як вбачається з даних про перетин кордону транспортним засобом, ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювався зміст ст. 95 МК України (а.с.13-17).

Указану ж версію подій сторони захисту апеляційний суд розцінює як захисну реакцію, з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за скоєне.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, повністю доведена, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.6 ст.470 МК України, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності.    

За таких обставин постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.     

          Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Вагіна А.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Cалай