П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/17289/21	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобов`язання з транспортного податку за 2019 рік, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0218850-5306-1521 від 21.10.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що їй стало відомо, що 14.07.2021 року її банківські рахунки були заарештовані в межах виконавчого провадження. Скориставшись правовою допомогою адвоката, позивач дізналася, що виступала відповідачем у судовій справі, в межах якої її було зобов`язано сплатити податковий борг в сумі 10416,67 грн. за транспортним податком за 2019 рік.
Також, позивач вказувала, що податкове повідомлення-рішення №0218850-5306-1521 від 21.10.2019 року вона не отримувала, та з огляду на вищезазначене вважає, що податковий орган неправильно розрахував суму податку, який взагалі не мав їй нараховуватися, оскільки власником транспортного засобу вона була лише один неповний день 21.08.2019 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження,  позовна заява ОСОБА_1 була задоволена.
Визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення №0218850-5306-1521 від 21.10.2019 року, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції протиправно не прийняв до уваги доводи податкового органу щодо правомірності  оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 21.10.2019 року № 0218850-5306-1521, оскільки позивач у 2019 році була власником ТЗ, який є об`єктом оподаткування.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглянута апеляційним судом у відкритому судовому засіданні без здійснення  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що згідно з обліковими даними  Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 10 лютого 2021 р. транспортний засіб BENTLEY CONTINENTAL GT, був зареєстрований на iм`я ОСОБА_1 21 серпня 2019 року з державним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , 2018 р.виг., синього кольору на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , та 21 серпня 2019 року перереєстрований на іншого власника. Вказані обставини підтверджені листом Територіального сервісного центру МВС №5141 від 10.02.2021 року №31/15-5141С72 на запит позивача від 10.02.2021 року (а.с.8).
21.10.2019 року податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення №0218850-5306-1521, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем «транспортний податок» за податковий період « 2019 рік» в розмірі 10416,67 гривень (а.с.55).
Відповідно до копії розрахунку транспортного податку (а.с. 57), сума податкового зобов`язання нарахована відповідно до ст. 267 ПК України, а сума податкового зобов`язання  з транспортного податку (10416,67 грн.) дорівнює добутку суми податку за місяць (2083,33 грн.) на кількість місяців оподаткування (п`ять місяців): датою реєстраційної дії зазначене 21.08.2019 року.
Також, відповідно до матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було направлене позивачу на адресу за місцем реєстрації позивача, але було повернуто  податковому органу з відміткою про причини невручення «за закінчення  встановленого строку зберігання» (а.с. 4-6, 55, 55, 55-зворот).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що за період вересень-грудень 2019 року у позивача відсутній обов`язок зі сплати транспортного податку, оскільки вона у серпні 2019 року втратила право власності на об`єкт оподаткування.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин - 21.10.2019 року) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.п. 1.1. ст. 1 ПК України).
Відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Транспортний податок є податком на майно та належить до місцевих податків (ст. 10,  п.п.265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України)
Відповідно до п.п. 267.1.1. п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Відповідно до п.п. 267.2.1. п. 267.2 ст. 267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року, виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
За приписами п.п. 267.3.1. п. 267.3 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року
Пунктом 267.4. статті 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно з підпунктом 267.5.1. пункту 267.5. статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 267.6.1. пункту 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6.2. статті 267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.
При цьому абзацом другим підпункту 267.6.3. пункту 267.6. ст. 267 ПК України встановлено, що з 1 квітня 2015 року органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.
Також, підпунктом 267.6.5. пункту 267,6.5. статті 267 ПК України встановлено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.
Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Відповідно до підпункту 267.6.6. пункту 267.6 статті 267 ПК України, за об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.
Згідно з підпунктом 267.6.10. пункту 267.6. статті 267 ПК України, фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:
а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;
б) розміру ставки податку;
в) нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до підпункту 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 ПК України, транспортний податок сплачується:
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".
Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи,  транспортний податок нарахований позивачу за 5 місяців 2019 року, відповідно до п.п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 та 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 ПК України (а.с. 55, 57), тобто із застосуванням норми, якою встановлено, що, якщо об`єкт оподаткування придбаний  протягом звітного року, податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Таким чином, з реєстрацією права власності на автомобіль, що є об`єктом оподаткування, яка проведена 21.08.2019 року (перша реєстрація ТЗ в Україні), у позивача виник обов`язок сплачувати транспортний податок з 01.08.2019 року по 31.12.2019 року.
Однак, матеріалами справи підтверджений та доводами апеляційної скарги не спростований той факт, що після реєстрації за позивачем права власності  на  транспортний засіб 21.08.2019 року,  того ж дня - 21.08.2019 року відбувся перехід права власності на цей транспортний засіб до іншої особи (а.с. 8), у якій також виник обов`язок сплати транспортного податку з 01.08.2019 року. 
При цьому, після переходу права власності на транспортний засіб від позивача до іншої третьої особи 21.08.2019 року, у позивача припинився обов`язок щодо сплати транспортного податку з 01.08.2019 року, тобто до початку того місяця в якому він втратив право власності на транспортний засіб, що узгоджується із приписами абзацу другого п.п.267.6.2. та абзацу першого п.п. 267.6.5. п. 267.6. ст. 267 ПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що  позивач 21.08.2019 року, придбавши транспортний засіб набула обов`язок за сплати транспортного податку з серпня 2019 року, але факт продажу позивачем цього ж транспортного засобу третій особі 21.08.2019 року, позбавив позивача обов`язку зі сплати транспортного податку з серпня 2019 року, оскільки такий обов`язок виник у особи, яка придбала у позивача транспортний засіб, що є об`єктом оподаткування.
При цьому апеляційний суд зазначає, що, висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи встановлені фактичні обставини у справі та приписи підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, є правильними, оскільки визначальною умовою для обчислення транспортного податку з фізичних осіб є, зокрема, наявність у власності легкового автомобіля.
Отже, апеляційний суд, як і суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для нарахування позивачу транспортного податку на об`єкт оподаткування (автомобіль BENTLEY CONTINENTAL GT, 2018 р.в., об`єм двигуна 5958 літри, тип палива "бензин") за 5 місяців 2019 року в сумі 10416,67 грн., а тому податкове повідомлення-рішення №0218850-5306-1521 від 21.10.2019 року правильно визнане судом першої інстанції протиправним та скасоване.
При цьому, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовані матеріалами справи, доводи апелянта щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення рішення внаслідок нарахування позивачу податкового зобов`язання на підставі службової записки Північного управління  у м. Одесі ГУС в Одеській області від 11.10.2019 року №165/11/15-32-51-05-05, яка була складена після отримання Причорноморським відділом податків і зборів з фізичних осіб Управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Одеській області інформації щодо права власності ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) на ТЗ - BENTLEY CONTINENTAL GT.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328, 382 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №420/17289/21 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 31.05.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.