ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/661/22 Справа № 208/2295/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 червня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Скіпенко Р.Е., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       Цією постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
       При обставинах, встановлених місцевим судом, водій ОСОБА_1 , 28 березня 2022 року, о 19.50 годині, у м. Кам`янське, по проспекту Свободи, біля будинку № 72, керував транспортним засобом електроскутером без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляції:
       - ОСОБА_1 просить постанову судді від 31 травня 2022 року скасувати та закрити провадження у справ на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування вказує, що потужність двигуна електроскутера дорівнює 0.8 кВт, а тому він не віднесений до механічного транспортного засобу в розумінні КУпАП та Правил дорожнього руху України. 
       Вказує, що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, а лише просив надати можливість прочитати документ, який підписував. 
       Окрім цього посилається на те, що йому не були роз`яснені права, а також на відсутність свідків на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Зазначає, що на відеозаписі не зафіксований факт його керування електросамокатом. 
       Заслухавши адвоката та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані.
       Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
       Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
       Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 018218 від 28 березня 2022 року, складного у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора ВРПП лейтенанта поліції Мостіпан Ю. від 28 березня 2022 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 від запропонованого проходження тестування із застосуванням приладу «Drager» на місці виявлення порушення ним правил дорожнього руху, відмовився, після чого йому було запропоновано проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, на що останній надав згоду, після чого, у медичному закладі, ОСОБА_1 не надав в передбаченому порядку письмової згоди на проходження медичного огляду, що зафіксовано як відмова від проходження медичного огляду.
       Викладені обставини в протоколі підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 28 березня 2022 року, відповідно яких, ОСОБА_1 рухався по проспекту Свободи, 72, керував електроскутером в явному стані алкогольного сп`яніння, та грубо порушував правила дорожнього руху, неадекватно себе поводив, після чого він зупинив його та почув запах алкоголю, після чого під`їхав екіпаж патрульної поліції, та запропонував йому пройти тест на алкоголь приладом «Драгер» на що він відмовився та забажав пройти його в 1-ій міській лікарні.
       Судом першої інстанції також встановлено, що згідно квитанцій тестування ОСОБА_1 за його згодою проходив тестування також за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», результатом якого було відповідно 1,30 ‰ та 1,28 ‰. Після чого останній не погодився з цими результатами, та наполягав на проведенні медичного огляду на стан сп`яніння.
       Наведені обставини також не заперечуються і особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
        Ствердження в апеляції ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікарні, спростовується показами лікаря-психіатра КНП КМР “Міська лікарня №1” ОСОБА_3 , наданими ним у суді першої інстанції, згідно яких ОСОБА_1 28.03.22 року після 20-00 годин прибув до лікарні у супроводі співробітників поліції, де лікар виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на «Drager Alcotest 6810», на що він дав згоду і результати тестування показали значене перевищення допустимої норми, що було підтвердженням для подальшого огляду та отримання біологічних зразків, проте ОСОБА_1 відмовився від надання письмової згоди на отримання у нього біологічних зразків і проведення медичного огляду про що був складений акт.
       Наведені у показах лікаря обставини, підтверджуються також   відповіддю КНП КМР «Міська лікарня № 1» від 30 травня 2022 року за №512/03, яким підтверджено, що ОСОБА_1 , 28 березня 2022 року, о 20.35 годині, за направленням інспектора ВРПП Кам`янського РУП лейтенанта поліції Мостіпан Ю.О. був доставлений до закладу для проходження медичного огляду. У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 надати письмову згоду на проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, огляд не було проведено про що складено акт про відмову від обстеження; направленням ОСОБА_1 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, до КЗ КМЛ № 1 ДОР; актом про часткове проведення медичного огляду громадянина ОСОБА_1 28 березня 2022 року у приміщенні КНП КМР «Кам`янська лікарня № 1», згідно якого, було проведено медичний огляду ОСОБА_1 за допомогою «Drager Alcotest 6810», але пацієнт категорично відмовився від здачі біологічного матеріалу.
       Окрім того, дані обставини повністю підтверджуються відеозаписом з боді-камери, який був переглянутий як у суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції.
       Ствердження в апеляції, що ОСОБА_4 не керував електроскутером є необґрунтованими і безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище письмовими показами свідка ОСОБА_2 ; рапортом інспектора ВРПП, згідно якого ним було отримано повідомлення від гр. ОСОБА_2 , який виявив громадянина з ознаками алкогольного сп`яніння, що рухався на проїзній частині на електроскутері й майже не вчинив ДТП з його автомобілем. 
       Окрім того, за поясненнями ОСОБА_1 на ім`я начальника Кам`янського РУП від 28.03.2022 року, останній також зазначав, що він був зупинений працівниками поліції на пр. Свобода на електровелисопеді.
       Таким чином, сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Ствердження ОСОБА_1 в тій частині, що електроскутер не віднесений до механічного транспортного засобу в розумінні КУпАП та Правил дорожнього руху України, є хибним і необґрунтованими виходячи з наступного.
       Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 13-06.
       Згідно з ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
       За наведеної норми закону, для відповідальності по ст. 130 КУпАП перелік наведених в ній транспортних засобів не розповсюджується.
       А отже, необхідно враховувати положення п. 1.10 ПДР України, згідно якої, транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
       Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
       У ПДР України відсутні визначення “електосамокат”, “електроскутер” або скутер (електомопед), разом з тим, аналізуючи визначення “транспортний засіб”, можна дійти висновку, що “ електросамокат” відповідає поняттю транспортний засіб.
       Окрім того, також звертаю увагу на долучені до апеляції технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , які свідчать, що даний транспортний засіб- мінібайк має навантаження до 200 кг, швидкість до 35 км\год, потужність 800 W, що свідчить про відповідність його характеристик поняттю транспортний засіб, визначений в наведеному вище п. 1.10 ПДР України.
       Зважаючи на те, що ОСОБА_1 використовував електросамокат, як транспортний засіб, останній, повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування з додержанням вимог ПДР України. 
       Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування безпосередньо транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що електосамокат, яким керував ОСОБА_1 є транспортним засобом у розумінні об`єктивної сторони, передбаченої ст. 130 КУпАП.
       В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
       Щодо посилання в апеляції на відсутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, також є безпідставним з огляду на те, що ст. 266 КУпАП передбачає можливість проведення огляду з використанням технічних засобів відеозапису. В разі неможливості застосування таких засобів закон зобов`язує проведення такого огляду в присутності 2-х свідків. Матеріали справи містить диск, який підтверджує наявність відеозапису, у зв`язку з чим дії поліцейських з приводу складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 без присутності свідків повністю узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП. 
       Також погоджуюсь із висновком судді в тій частині, що всі обставини, які мають значення для даної справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим докази на ухилення від надання згоди на проходження медичного огляду, що пов`язано із необхідністю отримання біологічного матеріалу для лабораторного дослідження, слід розцінювати як відмову ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується доказами, які є достовірним, належним та допустимим. 
        Є також неспроможними доводи апеляції про те, що долучені письмові пояснення свідків не відповідають критерію належності доказів, оскільки за вимогами ст. 251 КУпАП письмові пояснення свідків є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
        Даних, які б свідчили про їх неналежність чи недопустимість цих доказів не встановлено.
       Таким чином, з огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Накладене стягнення на  ОСОБА_1  узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
       Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року, щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 О.М. Кононенко