ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/2783/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                           
суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.,
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: не з`явився; про час і місце судового засідання повідомлений належним чином; 
від відповідача: не з`явився; про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022, ухвалене суддею Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст якого складено 17.02.2022, у справі № 908/2783/21 
за позовном товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ", 03006, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 57/3
до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3
про стягнення 4 859 818,43 грн.
та за зустрічним позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133
до товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ", 03006, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 57/3
про стягнення 890 874,60 грн.
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" (далі ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ") з позовною заявою про стягнення з відповідача - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі ДП "НАЕК "Енергоатом") 4 859 818,43 грн. заборгованості за договором поставки товару від 30.11.20 № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020, з якої: 4 841 910,00 грн. основний борг, 17 908,43 грн. - 3 % річних. 
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасного розрахунку за товар поставлений позивачем за договором поставки товару № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020. З підстав прострочення виконання відповідачем основного грошового зобов`язання позивачем, окрім суми основного боргу у розмірі 4 841 910,00 грн., заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 17 908,43 грн. 3 % річних.

26.10.2021 до суду від ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" надійшла зустрічна позовна заява за вих. від 22.10.21 № 28-22/25725 з вимогами про стягнення з ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 890 874,60 грн. заборгованості за договором поставки товару від 30.11.2020 (17.12.2020) № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989, з якої: 551 940,90 грн. пеня та 338 933,70 грн. штраф. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ"  строків  поставки  товару, за що п.7.2 договору передбачено відповідальність постачальника у вигляду сплати пені та штрафу.
Ухвалою від 11.11.2021 судом прийнято зустрічну позовну заяву до провадження, об`єднано вимоги за зустрічним позовом ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" за вих. від 22.10.2021 № 28-22/25725 в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/2783/21.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 первісну позовну заяву задоволено.
Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 4 841 910,00 грн. основного боргу, 17 908,43 грн. 3 % річних та 72 897,28 грн. судового збору.
Зустрічну позовну заяву задоволено.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - 551 940,90 грн. пені, 338 933,70 грн. штрафу та 13 363,12 грн. судового збору.
Проведено в порядку ч. 11 ст. 238 ГПК України зустрічне зарахування стягнутих грошових сум та стягнуто різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму - ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ", а саме:
- зараховано 551 940,90 грн. пені та 338 933,70 грн. штрафу належних до стягнення з ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька атомна електрична станція" в рахунок сплати ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 17 908,43 грн. 3 % річних та 872 966,17 грн. основного боргу (із загальної суми 4 841 910,00 грн.);
- зараховано 13 363,12 грн. судового збору належного до стягнення з ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька атомна електрична станція" в рахунок сплати ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 13 363,12 грн. (із загальної суми 72 897,28 грн. судового збору).
З урахуванням проведеного судом зустрічного зарахування після набрання рішенням законної сили вирішено видати наказ наступного змісту:
Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 3 968 943 грн. 83 коп. основного боргу та 59 534   грн. 16 коп. судового збору.
Доручено органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду нарахування 3 (трьох) відсотків річних здійснювати до моменту виконання рішення за наступною формулою: 3 % річних = С х 3 х Д /кількість днів у році/100, де: С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині стягнення 2 984,74 грн 3% річних за первісним позовом та стягнення 44,82 грн судового збору, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, незастосування закону, який підлягав застосуванню, нез`ясування обставин справи, просить скасувати рішення господарського суду в оскаржуваній частині, у відповідній частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні 3% річних в сумі 2 984,74 грн, а також у стягненні з відповідача за первісним позовом судового збору в сумі 44,82 грн.
При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що умови і порядок оплати поставленого у рамках Договору товару визначені пунктами 3.2 та 3.3 Договору із розмежуванням:
- в частині безпосередньо вартості товару в розмірі 4 034 925,00 грн (пункт 3.2 Договору);
- в частині нарахованого на вартість товару податку на додану вартість в розмірі 806 985,00 грн (пункт 3.3 Договору).
Розрахунок за поставлений товар в розмірі 4 034 925,00 грн здійснюється протягом 60-ти календарних днів з моменту поставки всього товару.
Розрахунок за поставлений товар в розмірі 806 985,00 грн (сума ПДВ) здійснюється після отримання Відповідачем від Позивача податкової накладної на електронну адресу, визначену пунктом 4.4 Договору (pdvzaes@mgw.npp.zp.ua).
Пунктом 3.3 Договору визначено, що початком перебігу строку сплати Відповідачем частини вартості товару у розмірі ПДВ є саме момент отримання від Позивача податкової накладної, а не її реєстрації в ЄРПН.
Початок перебігу строку, в який Відповідачем має бути сплачена частина вартості товару у розмірі ПДВ не наступив, адже податкова накладна, оформлена та зареєстрована в ЄРПН, на товар, поставлений у рамках Договору, на електронну адресу, визначену Договором (pdvzaes@mgw.npp.zp.ua), Позивачем не надана.
При цьому, Господарським судом факт надання або ненадання Позивачем відповідно до умов Договору податкової накладної Відповідачу шляхом її направлення на електронну адресу Відповідача (pdvzaes@mgw.npp.zp.ua) не з`ясовувався.
Таким чином, відповідно до умов Договору та норм частини другої статті 530 ЦК України, Відповідач обов`язок сплатити частину вартості товару у розмірі ПДВ повинен виконати після отримання від Позивача на електрону адресу, визначену Договором (pdvzaes@mgw.npp.zp.ua), податкової накладної у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги про сплату такої суми.
Внаслідок неправильного тлумачення норм статей 253 та 629 ЦК України та незастосування приписів частини другої статті 530 ЦК України, господарський суд дійшов хибного висновку про прострочення Відповідачем строку оплати частини вартості товару у розмірі ПДВ за Договором в сумі 806 985,00 грн.
Вказані помилкові висновки господарського суду призвели до безпідставного стягнення за рішенням з Відповідача сум 3% річних у розмірі 2 984,74 грн, нарахованих на частину вартості товару у розмірі суми ПДВ за Договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її доводів, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Позивач зазначає, що оскільки поставка товару у повному обсязі відбулась 10.06.2021, то встановлений пунктом 3.2 договору шестидесятиденний строк оплати його вартості спливає 09.08.2021.
На думку Позивача, порядок окремої оплати ПДВ не визначений ні договором, ні законом, оскільки не відмежовується від вартості товару, а є його складовою. Натомість, єдиним строком оплати за поставлений товар є строк, визначений положеннями пункту 3.2 договору, а пункт 3.3 містить додаткове застереження стосовно сплати частини вартості товару у розмірі ПДВ в рамках встановленого пунктом 3.2 загального строку.
Оскільки скаржник не спростовує факт отримання від постачальника товару і податкових накладних, зареєстрованих протягом визначеного Податковим кодексом України строку, Позивач вважає виконаними вимоги договору поставки, які є передумовою для розрахунку за отриманий товар.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції. 

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2022 (колегія суддів: головуючий, доповідач - Іванов О.Г., судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.) відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2783/21; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 01.08.2022.
29 липня 2022 року     від   Відповідача надійшло клопотання про     відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану,     яке   обґрунтовано тим, що   з 28.02.2022 у регіоні за місцем знаходження ВП ЗАЕС розпочались   активні бойові дії, внаслідок   яких 04.03.2022 року Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області (в межах якої   розташовані виробничі потужності та органи управління   Відповідача) тимчасово окупована російськими військами, що позбавляє можливості   відповідача прийняти участь в судовому засіданні з розгляду справи в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду.
Через відпустку судді Антоніка С.Г. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання   автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 01.08.2022,   не відбулось.
03.08.2022 суддя Антонік С.Г. вийшов на роботу, у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.08.2022 призначено нову дату судового засідання - 10.08.2022.
05.08.2022 від Відповідача надійшло повторне клопотання про  відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану,     яке   обґрунтовано тим, що   з 28.02.2022 у регіоні за місцем знаходження ВП ЗАЕС розпочались   активні бойові дії, внаслідок   яких 04.03.2022 року Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області (в межах якої   розташовані виробничі потужності та органи управління   Відповідача) тимчасово окупована російськими військами, що позбавляє можливості   відповідача прийняти участь в судовому засіданні з розгляду справи в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду.
Можливість   участі відповідача в судовому засіданні з розгляду справи в режимі відеоконференції поза   межами приміщення   суду з використанням власних технічних   засобів також відсутня через нестабільну роботу інтернетзв`язку та умови перебування стратегічного об`єкту   під ефективним   контролем   окупантів.
08.08.2022 від позивача надійшли заперечення щодо задоволення заяви/клопотання про відкладення розгляду справи.
Розглянувши дане клопотання, колегія суддів   вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Положеннями пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Об`єктивними критеріями розумності строків є: 1) розгляд та вирішення справи у строки, визначені законом; 2) розгляд та вирішення справи у найкоротші з можливих строків; 3) здійснення процесуальних дій та ухвалення судом процесуальних рішень, а також виконання процесуальних обов`язків учасниками справи з безумовним дотриманням встановлених законом або визначених судом строків; 4) своєчасне виконання судового рішення, яке набуло законної сили, зокрема, відкриття виконавчого провадження, а також вжиття заходів до повного виконання рішення суду; 5) можливість відступлення від визначених законом або встановлених судом строків лише з об`єктивних причин, що зумовлені непереборними обставинами, незалежними від волі та поведінки суду та/або учасників справи.
Вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».
Згідно статті 273 ГПК України,   апеляційна скарга на рішення суду   першої інстанції розглядається протягом шістдесяти   днів з дня постановлення   ухвали про відкриття апеляційного провадження, у даному спорі - з 27.06.2022. 
З наведеного вбачається, що Господарським процесуальним кодексом України визначені строки, протягом яких має бути вирішений спір.
Як вбачається   з матеріалів справи, відповідач обізнаний про час та місце розгляду справи,     його первісне клопотання   про відкладення розгляду справи від 29.07.2022 фактично було задоволено,  явка  сторін  в умовах воєнного стану судом не визнавалась обов`язковою,  у своїх клопотаннях відповідач   не зазначає об`єктивних причин   неможливості розгляду справи без його участі,   не заявляє про необхідність долучення нових доказів, або дослідження нових, не врахованих судом першої інстанції, обставин.
В той же час, статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися   належними   їм процесуальними   правами,   виявляти   взаємну   повагу   до   прав   і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів   до всебічного, повного  та об`єктивного дослідження   всіх   обставин справи. 
При цьому, відповідач мав достатньо часу для надання відповідних доказів на підтвердження своєї правової позиції, матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судом першої   інстанції   норм матеріального та процесуального права, а характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагають обов`язкової участі   відповідача за умов   його належного повідомлення.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Підстави для     відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану  в Україні відсутні, оскільки:
- така обставина не є підставою для відкладення чи зупинення розгляду справи відповідно до вимог ГПК України;
- строк розгляду апеляційної скарги визначений цим Кодексом;
- відповідно до статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені;
- згідно зі статтею 64 Конституції України в умовах воєнного стану права і свободи, передбачені статтею 55 цієї Конституції, не можуть бути обмежені;
- Відповідачем у цій справі є юридична особа - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", яка фактично знаходиться у м. Київ, не позбавлена права заявити клопотання про участь у судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції з міста Київ.
За наведених обставин окупація м. Енергодар жодним чином не впливає на широкий вибір можливостей Відповідача щодо забезпечення своєї участі у судовому процесі, тому клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.
Представник Позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином; у відзиві на апеляційну скаргу заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Відповідно до   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої   Законом України від 17.07.1997 року   №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини   від 08.11.2005    у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.   42 ГПК  України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
10.08.2022 в судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи. 
Товариством з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ"  (Постачальник) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (Покупець) укладено договір поставки товару № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020, який датований 30.11.2020 (далі договір), за умовами якого (п. 1.1 договору) Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар загальною вартістю 4 841  910,00 грн., в тому числі ПДВ - 806 985,00 грн.  
Пунктом 1.3 Договору сторони визначили, що строк поставки товару - грудень 2020 року.
Умовами пункту 3.1 Договору сторони узгодили, що вартість товару становить 4 034 925,00 грн., крім того ПДВ 806 985,00 грн., разом 4 841  910,00 грн.
Розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту поставки всього товару в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2 Договору).
Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після  отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п. 3.3 Договору).
Відповідно до пункту 4.4 Договору постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством, з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: pdvzaes@mgw.npp.zp.ua.
Пунктом 12.1 договору закріплено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з моменту підписання.

Як свідчать матеріали цієї справи, позивачем на виконання умов договору № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020 (датований 30.11.2020) було поставлено відповідачу товар на загальну суму 4  841  910,00 грн. (з урахуванням ПДВ), що підтверджується видатковими накладними від 21.04.2021 № Х000901 на суму 4 455 294,00 грн. (з урахуванням ПДВ), та від 10.06.2021 № Х0037272 на суму 386  616,00 грн. (з урахуванням ПДВ), які підписано уповноваженими представниками сторін позивача та відповідача без жодних претензій та зауважень.
Крім того, надані до матеріалів справи податкові накладні від 21.04.2021 № 1974, від 10.06.2021 № 958 та відповідні квитанції про їх реєстрацію, а саме від 07.05.2021 та від 23.06.2021 свідчать про виконання ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" зобов`язання щодо реєстрації в ЄРПН відповідних податкових накладних у строки та в порядку визначеному чинним законодавством.
Посилаючись на неналежне виконання ДП "НАЕК "Енергоатом" своїх грошових зобов`язань за договором № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020 (датований 30.11.2020) щодо здійснення своєчасного розрахунку за поставлений товар у загальній сумі 4  841  910,00 грн. ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" звернулось до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів. А саме, позивачем заявлено вимоги про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" 4  841  910,00 грн. основного боргу та 17 908,43 грн. 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу за період з 10.08.2021 по 24.09.2021.

У свою чергу, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" посилаючись на порушення  постачальником строків поставки товару за вказаним договором звернулось до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 551 940,90 грн. пені та 338 933,70 грн. штрафу, стягнення яких передбачене п.7.2 договору.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, господарський суд виходив з факту невиконанням Відповідачем умов договору поставки щодо здійснення оплати вартості отриманого товару з урахуванням суми ПДВ, що є підставою для її стягнення на користь постачальника, в тому числі із застосуванням міри відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, встановленої положеннями статті 625 Цивільного кодексу України.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що шестидесятиденний строк оплати вартості отриманого товару має відраховуватися від дати повної поставки товару з урахуванням суми ПДВ, за умови реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
Місцевий господарський суд зазначив, що з урахуванням умов укладеного сторонами договору має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, що покладає на покупця обов`язок здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах встановленого договором шестидесятиденного строку з дати поставки повного обсягу товару.
Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, господарський суд виходив з того, що оскільки наявні у справі докази свідчать, що ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" прострочено поставку товару на суму 4 455 294,00 грн. на 110 днів, а товару на суму 386  616,00 грн. на 160 днів, суд, перевіривши наведений Позивачем за зустрічним позовом розрахунок, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" до ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" про стягнення 551 940,90 грн. пені та 338  933,70 грн. штрафу на підставі п.7.2. договору, розрахунок якого проведено наступним чином: 4  841  910 грн. х 7% = 338  933,70 грн.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).
Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині стягнення 2 984,74 грн 3% річних за первісним позовом та стягнення 44,82 грн судового збору.
Оскільки рішення суду в частині задоволення основної заборгованості за первісним позовом та задоволення зустрічного позову не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо повного задоволення первісного позову, зокрема, в частині стягнення 2 984,74 грн 3% річних за первісним позовом та стягнення 44,82 грн судового збору з наступних мотивів.
Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладання договору поставки, строки оплати вартості поставленого товару, виникнення прострочки виконання зобов`язання. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок  недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і  сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2    ст. 712 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та Відповідачем визнано, факт поставки ТОВ "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" відповідачу за договором від № 448(3)20УК/53-121-01-20-09989 від 17.12.2020 (датований 30.11.2020) товару на загальну суму 4  841  910,00 грн. (з ПДВ) згідно видаткових накладних від 21.04.2021 № Х000901 на суму 4 455 294,00 грн. (з ПДВ) та від 10.06.2021 № Х0037272 на суму 386 616,00 грн. (з ПДВ).
Зазначені видаткові накладні містять підпис представника Покупця, що свідчить про прийняття товару Відповідачем. 
Отже, вказаний товар був прийнятий Відповідачем, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідній накладній, без зауважень та заперечень.
При отриманні товару Відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності.
Факт поставки товару у повному обсязі та належної якості Відповідачем не оскаржується.  
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. 
Оскільки укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, то обов`язку продавця передати у власність товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість отриманого товару.
Зобов`язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В пункті 3.2 укладеного сторонами Договору визначено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту поставки всього товару в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після  отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлених Податковим кодексом України випадках та порядку (п. 3.3 Договору).
Отже, відповідно до умов Договору кінцевий строк сплати за поставлений товар за двома видатковими накладними відповідно до п.п. 3.2., 3.3 Договору настав після спливу 60 календарних днів з моменту поставки всього товару, тобто 09.08.2021.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про розмежування сторонами в договорі строків оплати поставленого товару і оплати ПДВ.
Сума заборгованості Відповідачем не заперечуються, проте Відповідач не погоджується з вимогою про настання строку для сплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в сумі 806 985,00 грн.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Як вже було зазначено, остаточну поставку товару в повному обсязі на загальну суму 4 841 910,00 грн з ПДВ згідно видаткових накладних від 21.04.2021 № Х000901 та від 10.06.2021 № Х0037272 Позивач здійснив 10.06.2021, тому товар мав бути оплачений протягом 60 календарних днів, тобто по 09.08.2021.
Відповідно до п. 3.3 Договору, лише у випадку ненадання Постачальником Покупцю, в строк визначений ПК України, електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН, Покупець має право відтермінувати оплату частини вартості товару у розмірі суми ПДВ. 
Згідно з абзацом другим п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. 
Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем за фактом поставки товару за видатковою накладною від 21.04.2021 № Х000901 на суму 4 455 294,00 грн. (з урахуванням ПДВ) складено податкову накладну № 1974, яка зареєстрована 06.05.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 23).
За фактом поставки товару за видатковою накладною від 10.06.2021 № Х0037272 на суму 386  616,00 грн. (з урахуванням ПДВ) складено податкову накладну № 958, яка зареєстрована 23.06.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 22 на звороті).
Ці обставини визнаються Відповідачем у апеляційній скарзі. 
Відповідно до абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Отже, направлення податкових накладних здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення.
Таким чином, Позивачем було належним чином складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, що відповідно до договору є підставою для сплати покупцем суми ПДВ, включеної до вартості товару. Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату за умовами договору, а саме шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару в повному обсязі.
Доводи заявника апеляційної скарги про те, що строки оплати частини товару на суму ПДВ не встановлені, колегія суддів визнає необґрунтованими оскільки строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ погоджено сторонами в п. 3.2 договору шляхом вказівки на подію - після отримання замовником податкової накладної, що відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.          
Однак, матеріали справи не містять доказів повної оплати Відповідачем товару, згідно умов Договору; сума неоплаченого товару склала 4 841 910,00 грн.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача основного боргу за поставлений товар в розмірі 4 841 910,00 є обґрунтованою та правомірно задоволена господарським судом.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 17 908,43 грн. - 3% річних, нарахованих згідно з доданим до позовної заяви розрахунком за період з 10.08.2021 по 24.09.2021.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої     статті 625 ЦК     України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до   статті 625 ЦК України  є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц  та  № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.  Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.
Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.
З огляду на встановлений судом факт прострочення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача в частині нарахування 3% річних є правомірними. 
Розрахунок 3% річних, який здійснено позивачем за вищевказаний період на суму основної заборгованості по обом видатковим накладним у загальному розмірі 4 841 910,00 грн, колегією суддів визнано правильними, тому вимоги в цій частині підставно задоволено господарським судом.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин 1, 3  статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі     № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Хамлаборреактив" у першій заяві по суті справи (позові) заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу; у відзиві на апеляційну скаргу також заявлено про стягнення судових витрат на правничу допомогу, до відзиву наданий розрахунок суми витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. 
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
29.06.2022, в межах строку встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлабореактив" подано до суду з відзивом докази, що підтверджують розмір судових витрат, які позивач поніс в зв`язку з розглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Так, 04.01.2022 між адвокатом Вінокуровим Володимиром Олеговичем (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (Клієнт) укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (т. 1, а.с. 232-233), відповідно до пункту 1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу та представляти інтереси клієнта у будь-яких адміністративних, кримінальних, цивільних та господарських справах (спорах) в суді, в будь-яких правоохоронних органах, перед будь-якими органами державної влади та місцевого самоврядування, їх структурними підрозділами, посадовими та службовими особами, перед будь-якими юридичними особами та фізичними особами, при проведенні слідчих дій, перевірок, що стосуються клієнта або проводяться у його володінні тощо, а також з будь-яких інших питань, за що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар.
За п.1.3 договору повноваження адвоката та конкретні умови виконання окремих доручень клієнта за цим договором визначаються сторонами у додаткових угодах до цього договору. 
Відповідно до п.1.4 договору розмір гонорару та порядок розрахунку визначається у виставленому адвокатом на користь клієнта рахунку та/або у звіті про надану правничу допомогу.  
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 (пункт 6 Договору).
Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.
Крім того, 27.06.2022 між адвокатом та Клієнтом підписано додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги №01/22(26) від 04.01.2022 (т. 1, а. с. 234), відповідно до якої Сторонами погоджено, що на виконання умов основного договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу та представляти клієнта в Центральному апеляційному господарському суді та перед третіми особами в рамках апеляційного провадження по справі №908/2783/21. 
Для цього клієнт наділяє адвоката наступними правами, зокрема, подавати та підписувати позовні заяви, адміністративні позови, клопотання, скарги, відзиви, відповіді на відзиви, заперечення, …тощо; … формувати, підписувати, подавати та отримувати будь-які документи, а також завіряти будь-які копії таких документів, що пов`язані з виконанням цієї довіреності, у електронній формі, скріплюючи їх електронним цифровим підписом представника у відповідності до Законів України «Про електронні довірчі послуги» (від 05.10.2017 №2155-VІІІ) та «Про електронні документи та електронний документообіг» (від 22.05.2003 № 851-ІV); користуватись іншими правами, необхідними для виконання доручення клієнта, тобто обмежень на вчинення певних процесуальних дій немає. 
Пунктом 3 додаткової угоди сторони узгодили фіксований розрахунок гонорару адвоката за виконання цієї додаткової угоди у розмірі 5000,00 грн.
Зокрема, цією додатковою угодою передбачене надання такого виду робіт: підготовка, оформлення відзиву на апеляційну скаргу, його подача до суду, зокрема через сервіс «Електронний суд».
Пунктом 5 додаткової угоди сторони узгодили, що витрати на професійну правничу допомогу оплачуються клієнтом протягом 30 робочих днів з дати виставлення рахунку.
Додаткову угоду підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками. 
На виконання цієї додаткової угоди адвокатом виставлено позивачу рахунок №908/2783/21-А від 29.06.2022 (а.с.236, т.1).
Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Вінокуров В.О. згідно довіреності №01/12-20/В від 01.12.2020 (строком дії на три роки), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6775/10 від 27.06.2018 (а.с.237, 238, т.1).

Колегія суддів зазначає, що у  розумінні положень частини 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем за первісним позовом (апелянтом) відповідного клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не заявлено.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Детальний опис робіт позивачем не надавався, поміж тим, суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт  не потрібно.
Також суд апеляційної інстанції наголошує, що можуть бути розподілені витрати і такі, що вже фактично понесені (відшкодування) і такі, що тільки підлягають сплаті (згідно правового висновку, наведеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19). 
Крім того, згідно висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведених у додатковій постанові від19.07.2022 у справі №910/6807/21, суд відхилив заперечення стосовно відсутності акту приймання-передачі виконаних робіт, оскільки договором сторони погодили фіксований розмір вартості наданих послуг та крім того, подані документи дозволяли встановити зміст, обсяг та вартість наданих послуг.   
Зазначені висновки колегія суддів вважає за можливе застосувати до даної справи, оскільки у додатковій угоді у даних правовідносинах сторони погодили фіксований розмір правничої допомоги і з наданих у справу документів можливо встановити зміст, обсяг та вартість послуги з правничої допомоги. 
Беручи до уваги подані позивачем докази щодо обсягу і вартості наданої в суді апеляційної інстанції правничої допомоги, зокрема складення представником позивача відзиву на апеляційну скаргу, відсутність заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, їх розумність, обґрунтованість та реальність, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції позивачу. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі та не підлягають відшкодуванню на його користь, а також підлягають стягненню з нього на користь позивача за первісним позовом за надання правничої допомоги позивачу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2783/21 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2783/21 - залишити без змін.
Судові витрати державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - задовольнити.
Стягнути  з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЛАБОРРЕАКТИВ" 5000, 00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.08.2022.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                         М.О. Дармін