ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2022 р.           Справа№ 910/14781/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Шапрана  В.В. 
 
За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача - Прусакова О.М. (ордер серія ВІ №1070283 від 09.02.22);
від відповідача  -  не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021
у справі № 910/14781/21 (суддя Алєєва І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про  стягнення 42 865, 20грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №910/14781/21  позов задоволено. Стягнуто з з Акціонерного товариства  "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"   збитків за недостачу вантажу в розмірі 42 865грн 20 коп., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270грн. 00 коп. 
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
- позивачем надані належні та допустимі докази вартості втраченого вантажу, як передбачено  абзацом 1 статті 115 Статуту залізниць України, згідно до якого, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує  кількість і вартість відправленого вантажу;
- залізниця, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційному акті, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин. Отже, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.
Не погоджуючись з рішенням,  відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить  скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:
- в порушення норм матеріального права судом першої інстанції до спірних відносин не застосовано ч.3 ст.310 ГК України, яка кореспондується з ч.1 ст. 110 та ч.1 ст. 125 Статуту залізниць України, якими передбачено припинення відповідальності перевізника за збереження вантажу з моменту його видачі одержувачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Чорногуза М.Г., Шапрана В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021, справу №910/14781/21 призначено на 24.02.2022.
24.02.2022 розгляд справи №910/14781/21  не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пашкіної С.А. на лікарняному з 14.02.2022 по 25.02.2022.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"   №64/2022  від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року частково зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
З 01.04.2022 по 27.05.2022 головуюча суддя Пашкіна С.А. перебувала у відпустці. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва  від 02.12.2021 призначено на 30.06.2022.
В судове засідання апеляційного господарського суду не з`явився представник відповідача.
Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,  явка учасників судового процесу не визнано обов`язковою, неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи судовою колегією встановлено.
Між АТ "Українська залізниця" (перевізник) та ТОВ "Кернел-Трейд" (замовник) 25 лютого 2020 року укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Даний договір укладено шляхом приєднання до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, редакція якого розміщено на офіційному сайті відповідача http://uz-cargo.com/contractcarriage.html. Укладання договору підтверджується повідомленням про укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-31454383/2020-002 від 24.03.2020 року, згідно з п.1.1 якого його предметом є організація та здійснення перевезення  вантажів/надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.
У відповідності до п. 1.4. договору надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.
Відповідно до п.1.5. договору договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Пунктом 9.5. договору передбачено, що договір укладається в електронній формі. У виняткових випадках, обумовлених правовим статусом Замовника допускається укладення договору в паперовій формі.
Згідно з п. 1.10. договору, останній є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. договору.
Договір укладений між сторонами 25.02.2020 в редакції, що оприлюднена 30.12.2020 на веб-сайті http://uz-cargo.com, та яка вводиться в дію 01.01.2021.
Відповідно до ст.31 Статуту Залізниць України, затвердженого Постановою КМУ № 457 від 06.04.1998 року (далі по тексту - статут) залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.
12 березня 2021 ТОВ "Кернел-Трейд" на станції відправлення "Полтава - Київська" (448501) на одержувача - СП ТОВ "Трансбалктермінал" станція призначення "Чорноморськ-Порт-експорт" (40402103) Одеська залізниця, було відправлено вантаж - шрот кормовий в кількості 206 450 кг насипом в 3-х вагонах за номерами: 95100814, 95473286, 95779559, що підтверджується: залізничною накладною №43155381 від 12.03.2021.
При перевірці та видачі вантажу, який надійшов 13 березня 2021року на станцію "Чорноморськ-Порт-експорт" Одеська залізниця за залізничною накладною №43155381 встановлено недостачу шроту кормового у вагонні № 95779559 в кількості 4750 кг.
18 березня 2021 для огляду та комісійного зважування вагону №95779559 одержувач вантажу СП ТОВ "Трансбалктермінал" було викликано незалежного експерта Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-Промислової палати Костюшко Н.П.
В присутності представників: провідного фахівця відділу залізничних перевезень СП ТОВ "Трансбалктермінал" Нічука А.О., змінного начальника охорони Єждіна В.Г експертом Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-Промислової палати Костюшко Н.П. при зовнішньому огляді вагону №95779559 було встановлено, що запірно-пломбувальний пристрій № Н629530 не відповідає відбитку, зазначеному в залізничній накладній.
Експертом при обстеженні нижніх випускних бункерів і відкритті кришки верхніх завантажувальних люків було виявлено, що вагон №95779559 завантажений нерівномірно, не повної місткості. На поверхні вантажу були присутні виїмки різного розміру, в зазорах між люком і вантажним бункером знаходилися шматки монтажної піни, що було зафіксовано на фото 3,4, експертом Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-Промислової палати Костюшко Н.П., які є додатком до Акту експертизи №ОЭ-8/75 від 18 березня 2021.
Нерівномірне завантаження вагону № 95779559, присутність виїмок різного розміру насипу шроту кормового та наявність монтажної піни в зазорі між люком і вантажним бункер свідчить про несанкціонований доступ до вантажу під час його перевезення.
18 березня 2021 року одержувачем вантажу СП ТОВ "Трансбалктермінал" подано начальнику станції Чорноморськ-порт Поліщук Є.М. лист № 261/21 від 18.03.2021р. з проханням скласти комерційний акт на вагон №95779559 за залізничною накладною №43155381.
Однак начальником станції Чорноморськ-порт було відмовлено СП ТОВ "Трансбалктермінал" у складанні комерційного акту, посилаючись на те, що у вагоні №95779559 запірно-пломбувальні пристрої цілі. Відмова начальника станції підтверджується написом на оригіналі листа № 261/21 від 18.03.2021.
Не погоджуючись з відмовою у складані комерційного акта одержувачем вантажу СП ТС "Трансбалктермінал" подано Скаргу № 317/21 від 01.04.2021 начальнику Дирекції залізничних перевезень по організації та взаємодії портів і припортових стань регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" з проханням надити мотивовану відповідь на відмову начальника стації Чорноморськ-порт скласти комерційний акт на вагон №95779559 залізничною накладною № 43155381.
08 квітня 2021 СП ТОВ "Трансбалктермінал" отримало від Дирекції залізничні перевезень по організації та взаємодії портів і припортових станцій регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" відповідь №ДН 5-07/209, якою було відмовлено у задоволені скарги № 317/21 від 01.04.2021 року, посилаючи на той факт, що наявність підписів працівників СП ТОВ "Трансбалктермінал" у пам`ятці про подання/збирання вагону №95779559, є підтвердженні того, що вагон прийнятий у технічному справному стані з цілісними ЗПП, а тому посилання на невідповідність та пошкодження ЗПП не відповідають дійсності.
Звертаючись з позовом до суду позивач просить стягнути з відповідача збитки, які були завдані йому у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у сумі 42    865, 20грн, виходячи з вартості 1 тонни вантажу у вагоні №95779559 відповідно до довідки про вартість шроту від 20.05.2021 № 2020001339 вартість 1 тони вантажу складає 9720грн за 1 тонну без ПДВ.
За змістом статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Згідно з ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України та ст. 314 Господарського кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
За приписами ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч.2 ст.308 Господарського кодексу України).
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (ч. 1 п. 110 Статуту залізниць України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.
Як свідчать матеріали справи на станції Чорноморськ-Порт-експорт у вагоні № 95779559 було виявлено недостачу вантажу в кількості 4 750,00 кг, про що складено  акт експертизи № ОЭ-8/75 від 18.03.2021. Отже, залізниця не виконала взятих на себе обов`язків щодо збереження вантажу під час перевезення, який був прийнятий нею до перевезення без будь-яких зауважень.
Частиною 1 ст.623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з частиною 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та п. 113 Статуту).
Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (п. 114 Статуту залізниць України).
Абзацом 1 пунктом 115 Статуту залізниць України встановлено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Частиною 2 статті 623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Позивач здійснив розрахунок розміру збитків на підставі довідки про балансову вартість шроту гранульованого від 20.05.2021 № 2020001339 вартість 1 тони вантажу складає 9 720 грн. за 1тонну без ПДВ, що підписаний генеральним директором та головним бухгалтером, тобто з дотриманням вимог абзацу 1 статті 115 Статуту залізниць України.
Отже, позивачем надані належні та допустимі докази вартості втраченого вантажу, як то передбачено вимогами абзацу 1 статті 115 Статуту залізниць України.
В той же час, відповідно до ч. 2 п. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.
При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.
Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.
Як встановлено в акті експертизи № ОЭ-8/75 від 18.03.2021 маса вантажу в вагоні №95779559 становить нетто 63 900 кг.
Таким чином, відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, норма природної втрати вантажу у вагоні №95779559 складає 0,5%.
Відтак належний розмір вартості втраченого вантажу становить 42 865, 20 грн.
Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.
Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.
Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.
На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач - СП ТОВ "Трансбалктермінал" передало право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничною накладною наявною в матеріалах справи, вантажовідправнику - ТОВ "Кернел-Трейд", що підтверджується належним чином оформленим та засвідченим переуступним підписом вантажоодержувача.
Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом, який є належним і допустимим доказом у відповідності до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що  залізниця, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційному акті, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача, прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень, виникла з незалежних від неї причин. Отже, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.
Не можуть бути покладені в основу рішення доводи  відповідача про те, що завантаження вантажу у вагони здійснювалося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці. 
Залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України.
Так, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч.2 ст.308 Господарського кодексу України).
Частина 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначає, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (ч. 1 п. 110 Статуту залізниць України).
При цьому, ані Статутом залізниць України, ані жодним іншим нормативно-правовим актом, яке регулює залізничні перевезення, не встановлено диференціації відповідальності залізниці в залежності від типу вагона в якому здійснювалось перевезення і відповідачем такої норми права у відзиві на позовну заяву не наведено.
Згідно з пунктом 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку.
Зернові вантажі, зокрема шрот кормовий, який перевозився за залізничною накладною №43155381, не віднесено до додатку зазначених Правил, а отже перевезення у вагонах відкритого типу не допускається.
За пунктом 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення; б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов`язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі; в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача; г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси; д) зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція), і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами; е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.
При цьому, пунктом 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством.
За приписами абзацу 1, 3, 4 пункту 28 зазначених Правил договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Не доведено відповідачем того, що  втрата вантажу у вагоні №95779559 під час його перевезення залізницею сталась не з вини відповідача. При цьому заперечення відповідача, що підписання представником вантажовласника Пам`ятки про подавання вагону № 95779559 свідчить про те, що вантажовласником прийнято технічно справний вагони з цілісними ЗПП вантажовідправника, а тому підстави для стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу за наведених обставин відсутні, не можуть бути покладені в основу рішення.
Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, не передбачено ані права, ані обов`язку вантажоодержувача вносити до пам`яток про забирання вагонів будь-які зауваження, у тому числі і щодо технічного стану вагону, про стан запірно-опломбувальних пристроїв тощо.
Тобто, як вірно зазначено судом, пам`ятка не свідчить про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідний вагон. Законодавством України не передбачено обов`язку вантажоодержувача вносити до цього документу будь-які інші відомості.
Доводи відповідача, що вагон № 95779559 прийнятий у технічному справному стані з цілісними ЗПП підтверджується Пам`яткою № 634 не відповідає дійсності.
Оскільки, відповідно до п.4 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119-126 Статуту залізниць України), затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999  № 113 вбачається, що у пам`ятці про подання/забирання вагонів зазначається лише час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці. Жодних посилань на необхідність встановлення пам`яткою інших обставин у Правилах не міститься.
Щодо доводів відповідача про те, що акт експертизи № ОЭ-8/75 від 18 березня 2021 Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-промислової палати не відповідає вимогам ст. 101 ГПК України. 
Повноваження Торгово-промислових палат на складання актів експертизи встановлені частиною першою ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні". Торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Отримувач вантажу звернувся до Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-промислової палати, як до незалежної професійної організації, яка діє на підставі Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".
Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України. Отже, повноваження торгово-промислових палат на проведення експертиз встановлені законом.
Експертизи, які проводяться торгово-промисловими палатами, є незалежними товарознавчими експертизами. Такі експертизи не є судовими, і відповідно на них не розповсюджується законодавство України про проведення судової експертизи.
Чинне процесуальне законодавство надає можливість отримати висновок експерта на замовлення учасника справи без ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 98 ГПК України).
Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
За змістом ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).
При цьому належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Отже, акт експертизи № ОЭ-8/75 від 18 березня 2021 Чорноморського підприємства Одеської регіональної Торгово-промислової палати є належним та допустимим доказом на підставі якого є можливим встановлення обставин справи, що входять до предмету доказування у даній справі.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини втрати вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку проте, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну  скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без  задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі  №910/14781/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/14781/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.07.2022

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                В.В. Шапран