КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6051/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 755/21771/21
 
19 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Савлук  І.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача  ОСОБА_1 адвоката Головченка Дмитра Олександровича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Коваленко І.В., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що по місцю його роботи надійшов  лист у якому була  постанова приватного виконавця  виконавчого округу м.Києва  Сіщука В.В.  про звернення стягнення заборгованості в сумі   11 683,65 грн.  на користь  ТОВ  " Росвен Інвест" на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 08 листопада 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 67267219.  Підставою для стягнення з нього вказаних коштів став виконавчий напис № 33027 від 07.10.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Валентином Івановичем. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства.  Вказує на те, що він  не  укладав  нотаріально посвідчених кредитних або інших договорів і заборгованості перед  вказаним стягувачем у нього немає. Вважає, що приватний нотаріус, вчиняючи  оспорюваний виконавчий напис,  порушив вимоги закону щодо  отримання від стягувача необхідного обсягу  документів та інформації, виконавчий напис вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, заборгованість не є безспірною, нотаріусом порушено строк  для вчинення виконавчого напису . З огляду на зазначене, просив визнати  виконавчий напис № 33027 від 07.10.2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь всі стягнуті за виконавчим написом грошові кошти. Також в позовній заяви ОСОБА_1 зазначав, що на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору за подання  вказаної позовної заяви 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було залишено без руху для подання до суду доказів сплати судового збору та додатків позовної заяви, викладених державною мовою.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року позовну заяву   ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернутопозивачу.
Не погоджуючись з такою  ухвалою суду першої інстанції, 27 січня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Головченко Дмитро Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року скасувати і направити вказану справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини та прийшов до помилкового висновку про те, що позивач повинен сплатити  судовий збір  за подання до суду вказаного позову. Зазначає, що виконавчий напис, який позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинений  для стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а тому позивач, як споживач, звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на всіх стадіях цивільного процесу. 
Звертає увагу, що до заяви про усунення недоліків позовної заяви  було долучено докази на підтвердження того, що позивач  є споживачем фінансових послуг за договором про надання споживчого кредиту № 1000479598, укладеного з ПАТ «ОТП Банк», отже спір у даній справі виник між фізичною особою  ОСОБА_1 , який отримав споживчий кредит, та юридичною особою, яка є кредитодавцем, а тому, на думку апелянта,  спір виник з відносин отримання споживчого кредиту і позивач   звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, а суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку  про  залишення позову ОСОБА_1 без руху  з підстав несплати ним судового збору за подання позову та  про  визнання неподаною та повернення  вказаної позовної заяви  у зв`язку  з невиконання вимог  суду щодо сплати судового збору. 
В судове засідання позивач  ОСОБА_1 та його представник  адвокат Головченко Дмитро Олександрович  не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у  їх відсутності.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» та треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання також не з`явились, про день та час слухання справи судом  повідомлені, а тому колегія суддів вважає можливим  розгляд справи у їх відсутності.
 Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було залишено без руху для подання до суду доказів сплати судового збору та додатків позовної заяви, викладених державною мовою. (а.с. 26)
04 січня 2022 року, на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Головченко Дмитро Олександрович подав до суду заяву, в якій навів підстави відповідно до яких позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову .
До заяви від 04 січня 2022 року представником позивача  було  долучено копію заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест України»- приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Сіщуку Володимиру Васильовичу про примусове виконання рішення; копію договору про надання споживчого кредиту № 1000479598 від 17 листопада 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» споживчий кредит на придбання товарів та послуг; копію постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича від 26 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження,  про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди; копію постанови від 08 листопада 2021 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року позовну заяву   ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було визнано неподаною та  повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву   ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача не було надано до суду доказів сплати судового збору за подання позову, а зазначені в клопотанні підстави  звільнення позивача від  сплати  судового збору є ідентичними тим, що були зазначені в позовній заяві.
З таким висновком суду  першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановлені статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.
Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».
Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).
Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 87 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 87 Закону № 3425-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).
Згідно з пунктом 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до статті 90 Закону № 3425-ХІІ стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.
Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом.
При цьому нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях 1, 9 Закону № 3425-ХІІ.
При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема, позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Залишаючи без руху позовну заяву   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначав, що матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини, що виникають із кредитних договорів,  предметом спору є вчинення нотаріусом дій у сфері безспірної юрисдикції, а тому, на думку суду першої інстанції, позивач не наділений статусом споживача, оскільки він  не є споживачем послуг нотаріуса. 
Усуваючи недоліки позовної заяви на виконання вимог вище зазначеної ухвали суду першої інстанції, представник позивача надав в якості доказів копію договору про надання споживчого кредиту № 1000479598 від 17 листопада 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» споживчий кредит на придбання товарів та послуг, а тому є споживачем фінансових послуг  і як споживач  звільнений від сплати судового збору за подання позову  на підстав  частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Вказаним доводам  представника позивача та наданим ним доказам  суд першої інстанції належної  правової  оцінки не надав, не врахував, що  позов   ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. Відповідно до  копії договору про надання споживчого кредиту № 1000479598 від 17 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» споживчий кредит на придбання товарів та послуг, а тому є споживачем фінансових послуг  і як споживач  звільнений від сплати судового збору за подання позову  на підстав  частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому  прийшов до помилкового висновку  про визнання  неподаною та повернення його позовної заяви  з підстав невиконання ним вимог ухвали  суду від  29 грудня 2021 року про залишення позову без руху, а саме - не надання доказів сплати позивачем судового збору .
З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, є обґрунтованими та узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами. 
Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи та надані  докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головченка Дмитра Олександровича підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року підлягає  скасуванню з направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головченка Дмитра Олександровича задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

            Головуючий:                                          Судді