УХВАЛА

21 липня 2022 року  
м. Київ

справа №200/8025/21
адміністративне провадження №К/990/18147/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року 
у справі №200/8025/21 
за позовом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 
до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта "Білозерська» 
про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,-
ВСТАНОВИВ:
Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю   «Шахта  Білозерська» (далі - ТОВ «Шахта  Білозерська»), в якій просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Шахта  Білозерська»  шляхом повного зупинення виконання робіт у виробках 7 південної лави уклону №1 пл.18 гор.550м, підземними робітниками, які не пройшли повторні практичні тренування в саморятівниках, з періодичністю не рідше одного разу на 2 роки, у спеціальних димових камерах, з дотриманням вимог нормативно-правових актів з охорони праці та СОУ10.1-00174102-002-2004  Система саморятування гірників. Загальні вимоги, у зв`язку із загрозою життю людей.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року, позов задоволено повністю. 
15 липня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Шахта «Білозерська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №200/8025/21. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -    КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно пункту 4 частини другої    статті 330 КАС України    у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
Підставою касаційного оскарження судових рішень у даній справі скаржник зазначає:
- пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №804/12558/14, від 21 травня 2020 року у справі №208/6557/16-а щодо автоматичного визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії, який прийнятий за результатами проведення перевірки, у випадку незаконності останньої з огляду на вимоги статей 3, 4, 6 та 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Крім цього, обґрунтовуючи дану підставу касаційного оскарження, відповідач наголошує, що згідно з усталеною правовою практикою, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 січня 20215 року у справі №21-425а14, в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14 лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог стосовно призначення та проведення перевірки, призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню;
- пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  та вказує на те, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 13 Закону України «Про охорону праці», статті 32 Гірничого закону України, в частині порушення порядку проведення навчання, передбаченого пунктом 12 Розділу 3 Правил безпеки вугільних шахт, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22 березня 2010 року №62, пункту 4.4 Інструкції з навчання працівників шахт, затвердженої наказом Державного Комітету України по нагляду за охороню праці №79 (далі - Інструкція №79) від 30 травня 1995 року та «Системи саморятування гірників. «Загальні вимоги», затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 30 грудня 2004 року №844 щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), які встановлені під час проведення позапланових заходів державного нагляду контролю, здійснених відповідно до статей 6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Скаржник також акцентує увагу на тому, що пункт 4.4. Інструкція №79 не відповідає вимогам Гірничого закону України, Закону України «Про охорону праці», Кодексу цивільного захисту України та іншим нормативно-правовим актам з промислової безпеки та охорони праці, у зв`язку з чим виключно її порушення не може бути однією підставою для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду без зазначення порушення конкретних норм діючого законодавства. Обґрунтування даної підстави касаційного оскарження також містить посилання скаржника на те, що порядок навчання працівників вугільних підприємств регулюються Інструкцією №79 та Типовим положенням про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженим наказом Державного комітету з нагляду за охороню праці №15 від 26 січня 2005 року, які мають суперечності щодо участі спеціалістів ДВГРС у навчанні.
Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин та аргументів, вказаних скаржником.
Касаційна скарга відповідає вимогам  статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
У касаційній скарзі відповідачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначає, що вперше з касаційною скаргою звернувся до Верховного Суду у строк, передбачений  статтею 329 КАС України, проте ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України, копію якої отримано скаржником 16 лютого 2022 року.
Відповідач, посилаючись на положення Указу Президента України №341/2020 від 17 травня 2022 року, затвердженого Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року (щодо строку дії воєнного стану), Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 25 квітня 2020 року №75 (щодо віднесення територіального громади, де знаходиться ТОВ «Шахта  Білозерська», до переліку громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають на тимчасовій окупації, оточенні, (блокуванні), Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України №24/2022 від 24 лютого 2022 року (стосовно проведення евакуації населення), вказує на те, що ТОВ «Шахта  Білозерська» було вимушено ввести простій та провести евакуацію працівників до інших регіонів, що у свою чергу виключило доступ до кореспонденції та документації підприємства, а лише в липні 2022 року відповідач частково відновив свою роботу та скористалося правом на повторне звернення із касаційною скаргою до Верховного Суду. 
Відповідно до вимог частини другої та третьої  статті 329 КАС України  учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Керуючись статтями  328,  330,  334 КАС України  в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2.  Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відкрити касаційне провадження за скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта "Білозерська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №200/8025/21.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
5. Витребувати з Донецького окружного адміністративного суду справу №200/8025/21.
6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду