Справа № 466/5358/21                                Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 22-ц/811/4529/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 листопада 2021 року у справі за позовом фізичної особи – підприємця « ОСОБА_3 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 року адвокат Свиридов С.В. звернувся до суду з позовом в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1403,56 грн., судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8197,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК ВУСО») та ТОВ «Захід Холдинг» (надалі - Страхувальник) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №6207904-02-10-00 від 10.10.2018 року (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
13.02.2019 року о 10.50 год. по вул. Чорновола, 59 у м. Львові сталася дорожньо- транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Захід Холдинг».
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку.
Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13.02.2019 року, яке було заповнено водіями учасниками ДТП на місці аварії, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі здійснила зіткнення з задньою частиною іншого автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час заїзду його останнього на перехрестя з круговим рухом. ОСОБА_2 свою вину визнала повністю, про що свідчить її зауваження про недотримання дистанції та її особистий підпис в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13.02.2019 року.
Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був організований огляд автомобіля.
Згідно Рахунку-фактури № ТОВ 0000072 від 13.02.2019 року ТОВ «Ю.Р.К.» вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала: 8256,24 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт.
За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту №02141-02 від 27.02.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 8256,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5004 від 27.02.2019р.
Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО склав: 8256,24 грн.
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 8256,24 грн., заподіяну відповідачкою внаслідок ДТП 13 лютого 2019 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачки щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 8256,24 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки, як водія автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за Полісом № НОМЕР_3 в АТ «СК ІНГО», то керуючись ст.ст. 6,9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК ІНГО» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
АТ «СК ІНГО» здійснило розрахунок суми відшкодування згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно Розрахунку № 1878393 від 12.06.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 8256,24 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 6852,68 грн.
Отже АТ «СК ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку регресу в межах ліміту, передбаченого полісом АМ 8841174 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу в сумі 6852,68 грн.
Таким чином, винуватець ДТП повинен відшкодувати завдані збитки в межах різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченого страхового відшкодування 8256,24 грн. - 6852,68 грн. = 1403,56грн.
20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 (Новий кредитор) укладено Договір 20/12/2019 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредит відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № №6207904-02-10-00 від 10.10.2018 року (п. 17 Додатку №1 до договору).
У відповідачки виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування.
З метою досудового врегулювання спору, 27.12.2019 року та повторно 13.04.2020 року відповідачеві було направлено повідомлення та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить фіскальний чек від 13.04.2020 року (відстеження рекомендованого листа) але відповідачка не погасила заборгованість в добровільному порядку. З врахуванням вищевикладеного, позивач змушений звернутися до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1403,56 грн. (одна тисяча чотириста три грн. 56 коп.), судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_1 , оскаржила ОСОБА_2 . Звертає увагу, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і сума страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн. Покладення обов`язку з відшкодування у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній розрахунок суми відшкодування, з якого можна було б встановити чи при розрахунку суми відшкодування застосовано коефіцієнт зносу. Звертає увагу, що рік випуску транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 – 2016, ДТП сталася в лютому 2019 року, в зв`язку з чим підстави для застосування коефіцієнту зносу відсутні. Також звертає увагу, що вартість відновлювального ремонту обчислено ТОВ «Ю.Р.К.» із врахуванням ПДВ в сумі 1376,04 грн.
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.11.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
28 грудня 2021 року від ОСОБА_4 , представника ФОП « ОСОБА_3 » надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та стягнути з скаржника на користь позивача понесені витрати на правову допомогу. Звертає увагу, що оскільки у страховика відповідача не виник обов`язок з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, така різниця має бути сплачена безпосередньо відповідачем.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14 квітня 2022 року, є дата складення повного судового рішення – 27 квітня 2022 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає до задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу знайшли своє підтвердження.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК ВУСО») та ТОВ «Захід Холдинг» (надалі - Страхувальник), укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №6207904-02-10-00 від 10.10.2018 року (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.
13.02.2019 року о 10.50 год. по пр. Чорновола, 59 у м. Львові сталася дорожньо- транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Захід Холдинг».
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований в ПрАТ "СК «ВУСО» автомобіль.
Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13.02.2019 року, яке заповнено водіями учасниками ДТП на місці аварії, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі здійснила зіткнення з задньою частиною іншого автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час заїзду його останнього на перехрестя з круговим рухом. ОСОБА_2 свою вину визнала повністю, про що свідчить її зауваження про недотримання дистанції та її особистий підпис в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13.02.2019 року.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.
Так, для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був організований огляд автомобіля.
Згідно Рахунку-фактури № ТОВ 0000072 від 13.02.2019 року ТОВ «Ю.Р.К.», вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала: 8256,24 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт.
За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування на підставі страхового акту №02141-02 від 27.02.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 8256,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5004 від 27.02.2019р.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО склав 8256,24 грн.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 24 квітня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 10118 від 24.09.2019 року.
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 8256,24 грн., заподіяну відповідачкою внаслідок ДТП 13 лютого 2019 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до страхувальника відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 8256,24 грн.
Статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Колегія суддів звертає увагу на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц в якій зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Також, згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за Полісом №АМ 8841174 з лімітом за шкоду майну в 100000 грн., з франшизою в 0 грн, в АТ «СК ІНГО», то керуючись ст.ст. 6,9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК ІНГО» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.
Згідно ст. 3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.
АТ «СК ІНГО» здійснило розрахунок суми відшкодування згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд першої інстанції покликаючись на Розрахунку № 1878393 від 12.06.2019 року, який відсутній в матеріалах справи, прийшов до висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, складає 8256,24 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 6852,68 грн., в той же час вартість відновлювального ремонту автомобіля та факти виплати АТ «СК ІНГО» суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 6852,68 грн. підтверджено іншими належними доказами.
Згідно методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортних засобів (ТЗ) у випадках, коли строк експлуатації ТЗ не перевищує: 5 років - для легкових автомобілів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових автомобілів; 3 роки - для вантажних автомобілів, вантажопасажирських ТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних ТЗ, спеціалізованих ТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних ТЗ, вантажопасажирських ТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних ТЗ, спеціалізованих ТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
При цьому, слід зазначити також випадки, коли строк експлуатації ТЗ не перевищує вищевказаних термінів, але потрібно проводити розрахунки коефіцієнту фізичного зносу, зокрема:
а) коли транспортний засіб експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);
б) коли складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами ТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));
в) коли складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) ТЗ;
г) коли складові частини кузова, кабіни, рами ТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;
ґ) ТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.
Враховуючи ту обставину, що автомобіль марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є 2016 року випуску та дату ДТП – 13 лютого 2019 року, відсутні підстави вважати про наявність підстав для здійснення АТ «СК ІНГО» виплати страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.
В даному випадку слід вважати, що належним співвідповідачем в даній справи мала б бути АТ «СК ІНГО» з метою зв`ясування обставини щодо обов`язку відшкодувати АТ «СК ІНГО» в повному чи частковому розмірі вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 укладено Договір 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредит відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) №6207904-02-10-00 від 10.10.2018 року (п. 17 Додатку №1 до договору).
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивача наявності у ОСОБА_2 обов`язку з виплати частини страхового відшкодування в розмірі 1403,56 грн.
З врахуванням вищенаведеного, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 листопада 2021 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову фізичної особи – підприємця « ОСОБА_3 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з фізичної особи – підприємця « ОСОБА_3 » на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати за звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,        
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову 
В задоволенні позову фізичної особи – підприємця « ОСОБА_3 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу – відмовити.
Стягнути з фізичної особи – підприємця « ОСОБА_3 » (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати з сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

Головуючий:                                                        О.Я.Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник