ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року	 	Справа № 380/6090/21 пров. № А/857/166/22 	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за його позовом до Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора та Київської обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора (далі – Кадрова комісія, Офіс відповідно), Офісу та Київської обласної прокуратури (далі – Обласна прокуратура) в якому просив:
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення Кадрової комісії «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 20.01.2021 №170 (далі – Рішення №170);
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ керівника Обласної прокуратури від 15.03.2021 №256к (далі – Наказ №256к), яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області (далі – Посада, Місцева прокуратура, Прокуратура відповідно) та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої cтатті 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі – Закон №1697-VII) з 16.03.2021;
поновити позивача на Посаді з 17.03.2021 або іншій рівнозначній посаді в Обласній прокуратурі;
стягнути з Обласної прокуратури середній заробіток на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 17.03.2021 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі;
допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді або іншій рівнозначній посаді в Обласній прокуратурі з 17.03.2021 та  стягнення з Обласної прокуратури середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 17.03.2021 у межах суми стягнення за один місяць. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (далі – Рішення суду).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення №170. Визнано протиправним та скасовано Наказ №256к. Поновлено ОСОБА_1 на Посаді з 16.03.2021. Стягнуто з Обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 291375,18 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В задоволені решти позову відмовлено.
08.04.2022 судом апеляційної інстанції зареєстровано заяву ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат по справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн (далі – Заява).
Відповідачі у запереченні на Заяву заперечують вимоги такої? вважають заявлений розмір судових витрат надмірним та непропорційним порівняно із складністю справи.
Згідно з пунктом 3 частини першої та частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, думку та пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За змістом частин першої, третьої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).
Згідно частини третьої статті 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У частині шостій та сьомій статті 134 КАС передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, позивачем надано до суду: 
договір про надання правової допомоги від 27.01.2021 №6 (далі – Договір) згідно якого ОСОБА_1 з однієї сторони та адвокат Микуш Д.М. з іншої сторони уклали цей договір про надання позивачу правової допомоги в обсязі, у порядку та на умовах визначених цим Договором. Ціна Договору  встановлюється за домовленістю сторін (т.1 а.с.17-18);
розрахунок витрат на правничу допомогу згідно Договору в якому вартість наданих послуг адвоката в суді першої та апеляційної інстанції, а саме: консультації, вивчення матеріалів та законодавства, підготовка та подання позовної заяви, відзиву на інших заяв, підготовка та подання адвокатських запитів, клопотань та інше складає 26 год та становить 26000 грн за надані послуги (т.2 а.с.46);
акт приймання виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 05.04.2022 відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатських послуг становить 26000 грн. За домовленістю сторін ОСОБА_1 приймає виконану роботу адвоката Микуша Д.М. і зобов`язується оплатити за виконану роботу кошти в сумі 18000 грн. Виконавець погоджується із оплатою зазначеної суми. Претензій щодо оплати немає (т.2 а.с.47-67); 
квитанція про оплату послуг за надання правової допомоги згідно Договору від 05.04.2022 №Р24А2137681536С2853 на суму 18000 грн.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 134 КАС розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною дев`ятою статті 139 КАС передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.
Апеляційний суд також враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
У цій справі Відповідачі заявили клопотання про зменшення судових витрат у зв`язку з відсутністю документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, проте, як уже вказано вище представником позивача подано до суду і розрахунок витрат, і квитанцію про оплату таких витрат.
Водночас, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 14 липня 2020 року у справі № 809/1466/15 згідно якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
З огляду на вищезазначене, враховуючи категорію та складність справи, а також значення справи для сторони позивача, час затрачений адвокатом під час участі в судових засіданнях та підготовку справи у судах, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідачів 10000 грн (по 5000 грн з Обласної прокуратури та Офісу) витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у цій справі.
Відтак, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частковому, з огляду на описані вище доводи та обставини справи.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 252, 310, 321, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (ЄДРПОУ: 00034051) та Київської обласної прокуратури (ЄДРПОУ: 02909996) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) по 5000 (п`ять тисяч) гривень судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволені решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 3 травня 2022 року.