ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року	Львів	Справа № 380/12218/20 пров. № А/857/5351/22	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.
при секретарі судового засідання:                 Омеляновській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року (рішення ухвалене о 12:58 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Сидор Н.Т., повне судове рішення складено 29.12.2021) у справі за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України до Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» та Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

                                                ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про визнання дії відповідачів щодо вилучення запису з Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова про пам`ятку культури національного значення Житловий будинок, 1839 р. (фундаменти колишнього будинку); пл. Міцкевича, 9 – охоронний  1326, протиправними, зобов`язання відповідачів внести до Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова відомості про пам`ятку культури національного значення Житловий будинок, 1839 р. (фундаменти колишнього будинку); пл. Міцкевича, 9 – охоронний  1326.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що у 2005 році між Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради та Львівською обласною організацією спілки художників України укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини – Житловий будинок, 1839 р. (фундамент колишнього будинку); пл. Міцкевича, 9 – охоронний  1326. Згідно умов цього договору позивач зобов`язаний вчиняти усі необхідні дії з приводу недопущення руйнування та збереження вказаної пам`ятки. В жовтні 2020 року позивачу стало відомо, що у Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова відсутня інформація про будинок на пл. Міцкевича, 9. Разом з тим, ще у 2019 році будинок на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові мав місце у вказаному вище переліку, проте із позначкою «Визнаний таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, наказ Мінкультури від 10.06.2016  429». У жовтні 2020 року позивач звернувся на адресу Львівської міської ради із вимогою внести зміни у Перелік пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова та внести у такий відомості про пам`ятку культури національного значення на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові. Однак, листом Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 10.11.2020, яким скеровано розгляд звернення до Міністерства культури та інформаційної політики України, яким у свою чергу відмовлено у відновленні Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова шляхом внесення запису про пам`ятку на пл. Міцкевича, 9. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Львівська обласна організація Національної спілки художників України. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 31.10.2005 між Управлінням охорони історичного середовища Виконавчого комітету Львівської міської ради та Львівською обласною організацією Національної спілки художників укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини щодо охорони пам`ятки архітектури XIX століття, фундаментів будинку на пл. Міцкевича, 9, охоронний  1326.
Львівська обласна організація Національної спілки художників України 27.10.2020 звернулася до управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про внесення змін у Перелік пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова про пам`ятку культури національного значення на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові.
Листом  управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 10.11.2020  0004-вих-89003 зазначене вище звернення позивача скеровано для розгляду належному розпорядникові – Міністерству культури та інформаційної політики України.
Позивач, трактуючи таке скерування управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради його звернення до Міністерства культури та  інформаційної політики України фактичною відмовою у внесенні змін до Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова про пам`ятку культури національного значення на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом, адже переконаний, що згідно з умовами Охоронного договору від 31.10.2005 зобов`язаний вчиняти усі необхідні дії з приводу недопущення руйнування та збереження вказаної пам`ятки культурної спадщини.
Згідно преамбули Закону України «Про охорону культурної спадщини» зазначено, що цей Закон регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.
Відповідно до статті 1 цього Закону наводить визначення термінів, зокрема: пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключения) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір) комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини) інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Згідно частини 3 розділу Х Прикінцевих положень Закону  1805-ІІІ зазначено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії культури» визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 3 Закону  1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, ще забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини на території міської територіальної громади м. Львова є Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради.
Статтею 13 Закону  1805-ІІІ передбачено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення де Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону  1805-ІІІ занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:
а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;
б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Згідно ч. 2 ст. 14 Закону  1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Відповідно до Розділу ІІ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого Наказом Міністерства культури України 11.03.2013  158 (у редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року  501 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2013 р. за  528/23060 (далі – Порядок) взяття на облік об`єкта культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, повноваження яких поширюється на територію розміщення такого об`єкта, шляхом занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини (далі - Перелік) (п.1 Порядку).
Уповноважений орган розглядає питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку за власною ініціативою або за зверненням фізичних, юридичних осіб або інших громадських формувань (п. 2 Порядку).
Питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку розглядається на підставі:
фотофіксації об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото загроз (дії негативних чинників);
історичної довідки, яка містить інформацію про автентичність об`єкта, його цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду, дані історико-архівних досліджень, архітектурних, мистецтвознавчих, бібліографічних та містобудівних вишукувань, складеної у відповідності до вимог пункту 5 розділу III цього Порядку або витяг із наукового звіту дослідника археологічної спадщини.(п. 3)
Рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку приймається у формі розпорядження голови місцевої державної адміністрації або акта Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яке в день прийняття оприлюднюється на веб-сайті уповноваженого органу (п. 4 Порядку). 
Згідно п. 12 Порядку вилучення щойно виявленого об`єкта культурної спадщини з Переліку допускається лише у разі прийняття Мінкультури рішення про відмову в занесенні об`єкта культурної спадщини до Реєстру у зв`язку із невідповідністю його критеріям, якщо уповноваженим органом протягом шести місяців з дня отримання відмови не подано документи, визначені пунктом 1 розділу IV, для занесення цього об`єкта культурної спадщини до Реєстру.
Рішення про виключення об`єкта культурної спадщини з Переліку з підстав, визначених абзацом першим цього пункту, приймається у формі розпорядчого документа уповноваженого органу, яке в день прийняття рішення оприлюднюється на його веб-сайті та направляється Мінкультури.
Об`єкт культурної спадщини на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові був взятий на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом  1805-ІІІ.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону  1805-ІІІ, до вирішення питання про включення (невключення) цього об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України такий був включений до Переліку об`єктів культурної спадщини.
Наказом Міністерства культури України від 10.06.2016  429 об`єкт на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у зв`язку з невідповідністю критеріям, визначеним Порядком визначення категорій пам`яток до занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001  1760.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає протиправності в діях відповідача щодо вилучення об`єкта культурної спадщини на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові з Переліку, оскільки такі зумовлені прийняттям Мінкультури України наказу про визнання його таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та узгоджуються з п. 12 Порядку.
Відповідно до п. 12 Порядку питання про взяття на облік об`єкта культурної спадщини, вилученого із Переліку, розглядається за умови подання доопрацьованих документів з додатковим обґрунтуванням його автентичності та цінності,  вимога про зобов`язання відповідача внести до Переліку пам`яток архітектури та містобудування, історії м. Львова відомості про пам`ятку культури національного значення Житловий будинок, 1839 р. (фундаменти колишнього будинку); пл. Міцкевича, 9 – охоронний  1326 є передчасною.
За таких обставин, апеляційний суд наголошує, що у процесі розгляду справи як у суді першої інстанції та і у апеляційному суді не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі №380/12218/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 11.05.2022