ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

9 червня 2022 року                                                                    м. Чернівці
справа № 723/405/17
провадження 22-ц/822/426/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів : Владичана А.І., Лисака І.Н.
секретар Петранюк Ю.Т.
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2022 року в цивільній справі за заявою  ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Сторожинецького районного суду від 29 січня 2018 року

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1  звернувся в суд із заявою про відстрочку виконання судового рішення. Зазначав, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.01.2018 року у справі №723/405/17 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10739050 грн. та 230717,20грн., які складають 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати в сумі 7425,70 грн.
29.08.2019 року Сторожинецький районний суд видав виконавчий лист щодо виконання рішення суду від 29.01.2018 року, яке на сьогоднішній день не виконане.
Вказував, що у межах розгляду справи №723/405/17 Сторожинецький районний суд Чернівецької області вжив заходів забезпечення позову ОСОБА_2 , а також у межах розгляду №723/1233/17 - вжив заходів забезпечення позову ОСОБА_3 , шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 .
Також вказує, що справа №723/1233/17 по суті судом не розглянута, заходи забезпечення позову не скасовані, що ускладнює виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 року у справі №723/405/17.
Зазначав, що введення карантинних обмежень та оголошення воєнного стану додатково ускладнюють виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 у справі №723/405/17, оскільки виникли умови, що спричинили відсутність доходів у ОСОБА_1 , з яких він би мав можливість виконати грошові зобов`язання перед ОСОБА_2 , а інше майно відповідача арештоване та перебуває у спорі. Вважає, що наявні всі підстави для надання відстрочки виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 року, тому просив відстрочити його виконання на строк 12 місяців.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
               В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2022 року скасувати, задовольнити заяву та відстрочити виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 року в справі №723 /405/17 на строк 12 місяців.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на підстави, вказані в заяві, зазначає, що виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 року підлягає відстроченню у зв`язку з тим, що виникли обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, роблять його неможливим.
ОСОБА_1 не має грошових коштів, а інше майно відповідача арештоване та перебуває у спорі, що ускладнює виконання рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2018 року.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.01.2018 року у справі №723/405/17 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10739050 грн. та 230717,20 грн., які складають 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати в сумі 7425,70 грн. та видано виконавчий лист щодо виконання рішення суду від 29.01.2018 року.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову у справі №723/1233/17, яка по суті судом не ще розглянута, а також введення карантинних обмежень та оголошення воєнного стану не є обставинами, які мають особливий характер, що істотно ускладнює виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Заявником не викладено обставин щодо його матеріального стану з наданням відповідних доказів, а також не доведено, що внаслідок вищенаведених обставин матеріальний стан змінився до такого, що виконання судового рішення без відстрочки є неможливим.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.
До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
Встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.01.2018 року у справі №723/405/17 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 10739050 грн. та 230717,20 грн., які складають 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати в сумі 7425,70 грн. та видано виконавчий лист щодо виконання рішення суду від 29.01.2018 року.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що не скасування заходів забезпечення позову у справі №723/1233/17, яка по суті судом не ще розглянута, а також введення карантинних обмежень та оголошення воєнного стану не є обставинами, які мають особливий характер, що істотно ускладнює виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Заявником не викладено обставин щодо його матеріального стану з наданням відповідних доказів, а також не доведено, що внаслідок вищенаведених обставин матеріальний стан змінився до такого, що виконання судового рішення без відстрочки є неможливим. Негативний матеріальний стан боржника не є обставинами винятковими та такими, що унеможливлюють виконання рішення суду.
Матеріали справи не містять доказів про те, що з 15.05.2019 року по 2022 рік заявник здійснював платежі на виконання рішення суду. 
Крім того, ч.5 ст.435 ЦПК України встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. 
З дня набрання законної сили рішенням по справі 723/405/17, а саме з 15.05.2019 року пройшло більше ніж два роки, тобто, рік після ухвалення рішення, яке може бути відстрочено закінчився 16.05.2020 року.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що заявник довів належними та допустимими доказами обставини, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду відповідно до статті 435 ЦПК України.
Доводи заявника про те, що він немає грошових коштів та доходів, з яких він би мав можливість виконати грошові зобов`язання за рішенням суду №723/405/17 вважають такими, що не відповідають дійсності, оскільки, як було встановлено судом, заявник є суб`єктом підприємницької діяльності, весь цей час здійснює господарську діяльність та отримує регулярний дохід, в тому числі, від надання в оренду комерційних приміщень, в яких розташовані: продовольчий магазин, банківська установа, які не припиняли свою діяльність ані на час карантинних обмежень, ані під час запровадження військового стану. Тобто, орендарі, весь цей час регулярно сплачують заявнику грошові кошти в якості орендної плати, які за наявності бажання виконувати рішення суду він мав, хоча б частково, спрямовувати на виконання судового рішення.
Зазначеного апелянтом не спростовано.
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення суду або про неможливість його виконання з урахуванням, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду. 
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення
Ухвалу Сторожинецького районого суду Чернівецької області від 06 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий                                                          І.Б. Перепелюк
Судді                                                                 А.І. Владичан
                                                                                І.Н. Лисак