УХВАЛА

23 червня 2022 року 
м. Київ

справа №761/9977/18
адміністративне провадження № К/990/13865/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року (за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду від 30.03.2021) у справі № 761/9977/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення пені та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 382 880, 00 грн, з яких пеня за прострочення зобов`язання 362 880, 00 грн та моральна шкода - 20 000, 00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2020 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.08.2019 скасовано, провадження у справі закрито.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.09.2020 справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення пені та моральної шкоди передано до Окружного адміністративного суду міста Києва, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд вказаної справи в порядку адміністративного судочинства.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто апелянту.
Не погодившись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження у справі, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення про повернення апеляційної скарги, заявник не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до посилань на підстави непогодження з оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.
Крім того, висновок щодо застосування норми права стосовно сплати судового збору за звернення до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вже викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021. Також, аналогічний правовий підхід неодноразово застосовувався в ухвалах Верховного Суду від 13.12.2021 у справі № 640/30648/20, від 23.12.2021 у справі № 203/4419/17.
Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року (за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду від 30.03.2021) у справі № 761/9977/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення пені та моральної шкоди.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                       Л.В. Тацій
Суддя                                                                                           С.Г. Стеценко
Суддя                                                                                           Т.Г. Стрелець