ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 червня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №592/1555/22 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/583/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2022 року, постановлену у складі судді Князєва В.Б., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст ухвали складено 09 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» (далі - АТ «Насосенергомаш»), в якому просить поновити йому строк на звернення до суду з вказаним позовом; визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню, наказ АТ «Насосенергомаш» від 02 лютого 2021 року № 189-к «Про звільнення», поновити його негайно на роботі на посаді електрозварника ручного зварювання (зайнятого електрозварюванням виробів з підігрівом) 4 розряду цеху № 5, т/н 4208 АТ «Насосенергомаш»; стягнути з АТ «Насосенергомаш» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 09 лютого 2022 року у поновленні пропущеного ОСОБА_1 процесуального строку встановленого законом - відмовив за відсутності поважних причин його пропуску.
Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Насосенергомаш» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишив без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу; ухвалити інше судове рішення, яким визнати причину пропуску ним процесуального строку для звернення до суду поважною та поновити йому строк звернення з позовною заявою до АТ «Насосенергомаш»; справу направити до Ковпаківського районного суду м. Суми для продовження її розгляду чи ухвалити рішення по суті позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що його звільнення відбулося без правових підстав, у зв`язку з чим він звернувся до суду.
Вказує на те, що ним разом з позовом було подано заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом. Суд, відмовляючи у задоволенні його заяви, не розглянув позов, додані до нього документи, заяву про поновлення строку, а послався лише на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 липня 1989 року та ст. 233 КЗпП України.
Вказує на те, що судом першої інстанції не було зазначено мотивів відхилення інших рішень ЄСПЛ, рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року та постанов Верховного Суду.
Зазначає, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 826/10808/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 826/14707/16, від 28 квітня 2020 року у справі № 460/2864/18.
Наголошує на тому, що враховуючи обставини отримання висновку МСЕК з конкретним діагнозом, а не рекомендаціями, що займало певний час, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення - отримати висновок МСЕК протягом 30 днів, він не міг оскаржити до суду звільнення з роботи протягом місяця з моменту отримання наказу про його звільнення. Відтак, вважає, що строк звернення до суду пропущено ним з поважних причин. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 126 ЦПК України та виходив з того, що відсутні підстави для поновлення позивачу процесуального строку, встановленого законом на подання до суду вказаної позовної заяви за відсутності поважних причин його пропуску.
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Згідно ст. 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, цивільні процесуальні строки - це встановлені ЦПК України проміжки часу для вчинення процесуальних дій судом і учасниками процесу в цивільному судочинстві.
 Реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Основним нормативним актом, що регулює строки звернення до суду про вирішення спорів у порядку цивільного судочинства, є ЦК України, який установлює інститут позовної давності і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. 
Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
У свою чергу, відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. 
Ст. 257 ЦК України встановлює загальний строк позовної давності - три роки. В той же час відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. 
Так, у відповідності до ст. 233 КЗпП України, - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду трудових спорів» встановлені  статтями  228,  233   КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно  від  заяви  сторін.  У кожному  випадку  суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків,  а також навести у рішенні мотиви,  чому він поновлює   або   вважає   неможливим   поновити  порушений  строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у 
позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін. 
Згідно положень абзацу 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов недоведено, що є самостійною підставою для цього. 
       В даній справі, суд першої інстанції строк позовної давності, передбачений ст. 233 КЗпП України, помилково відніс до цивільних процесуальних строків і відповідно помилково застосував наслідки пропуску процесуальних строків відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення рішення по суті позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки справа судом першої інстанції по суті не розглядалася, а відповідно до вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не переглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Так само і оцінка поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовом надається судом у рішенні та зазначаються мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд - 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко