КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2022 року                                                                                    м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/14565/21  
Апеляційне провадження 22-ц/824/2175/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 Шевченківський районний відділ 
державної виконавчої служби у м. Києві 
Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Саадулаєва А.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у          м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна та зобов`язання вчинити дії,
 
в с т а н о в и в :
 
у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила скасувати/зняти всі існуючі арешти майна та рахунків, які накладені відповідачем на підставі постанови                             № 52073079.
В обґрунтування позову зазначала, що 27.12.2017 постановою Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві № 52073079 накладено арешт на її майно та рахунки у банківських установах. Вона мала борг за кредитним договором. На підставі договору про відступлення права вимоги новий кредитором є ОСОБА_3 , з якою було проведено повний розрахунок без допомоги державного виконавця. Проте після погашення боргу вона отримує від банківських установ повідомлення про те, що на її рахунки накладено арешт. Виконавче провадження, на підставі якого було накладено арешт уже завершено, проте арешт  не знято, що порушує її права як власника майна.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2021 в позові відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що між нею та новим кредитором вирішені самостійно без допомоги будь - яких інших осіб у тому числі і державних виконавчих служб всі фінансові питання щодо погашення боргу. Суд не звернув уваги, що виконавче провадження на підставі якого накладено арешт уже закрито, та дана інформація є в АСВП.     
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. У позовній заяві позивачка просила розглянути справу без виклику сторін. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у відсутності сторін, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2008 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір «Автопакет» № 191/МБА60/2008-840, відповідно до якого останній кредит у сумі 41 836, 63 доларів США на придбання автотранспортного засобу.
В подальшому на підставі договору про відступлення прав вимоги всі права вимоги за цим кредитним договором ПАТ «КБ «Надра» відступлено ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
10.09.2020 на підставі до договору факторингу № 85-10-09/20 ТОВ «ФК «Інвест Хаус» відступило право вимоги за кредитним договором застави від 19.02.2013 ТОВ «Ескроу Капітал».
28.09.2020 ТОВ «Ескроу Капітал» на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги продало/відступило право вимоги ОСОБА_3 .
29.09.2020 ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 заяву № 2913, посвідчену ПН КМНО Швець P.O. про те, що всі зобов`язання за кредитним договором                                            № 191/МБА60/2008-840 від 14.04.2008 та договором застави від 19.02.2013, що було укладено між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , у якій ОСОБА_3 вказала, що не має жодних фінансових чи будь - яких претензій за вищезазначеними договорами до боржника ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив с того, що між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивачки ніким не оспорюється, тому заява про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
З аналізу зазначених норм вбачається, що, якщо майно, на яке накладено арешт в рамкам виконавчого провадження, належить не боржнику, а іншій особі, то ця особа має право звернутися з позовом про зняття арешту з майна (виключення майна з акту опису) з доведенням факту, що саме вона є власником вказаного майна.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна боржника серія та номер № ВП 52073079 виданого 27.12.2017 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві накладено арешт на все рухоме майно боржника, із забороною відчуження.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відтак питання про зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем у рамках виконавчих проваджень має вирішувати у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом позовного провадження.
При цьому як при оскарженні дій чи бездіяльності державного виконавця боржником, так і при подачі позову про виключення майна з акту опису особою, яка вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, до участі у справі обов`язково залучаються стягувачі, в інтересах яких такий арешт було накладено.
Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження закрито, спростовуються наданим витягом, з якого вбачається, що термін дії обтяження постанови до 27.12.2022.
Отже у разі, якщо позивачка вважає, що накладенням арешту на майно порушені її права як сторони виконавчого провадження, то вона має право звернутися із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця. Питання ж визнання дій чи бездіяльність державного виконавця неправомірними, а також питання щодо скасування постанов державного виконавця, у тому числі і щодо скасування арештів з майна за вищевказаних обставин не підлягають розгляду у позовному провадженні.
Відтак позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів.
Доводи апеляційної скарги про те, що питання виконання рішення суду відбулося без втручання органів державної виконавчої служби спростовуються самим фактом відкриття виконавчого провадження. 
Позивачка посилається на те, що виконавче провадження про стягнення з неї боргу уже закрито, проте постанови про закриття виконавчого провадження не надає.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У разі, якщо виконавче провадження закінчено, а виконавець не вчинив усі необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, у тому числі щодо скасування арешту з майна, сторона виконавчого провадження має право оскаржити такі дії виконавця. 
Проте, не вчинення виконавцем усіх необхідних дій у зв`язку із закінченням виконавчого провадження не є підставою для задоволення позову про скасування арешту з майна у позовному провадженні.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України. 
 
Повний текст постанови складено 23.05.2022.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

 
 Судді                                                                                                О. В. Немировська

 
Т. І. Ящук