УХВАЛА
28 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/4887/20
адміністративне провадження № К/990/1251/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
УСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні;
-  стягнути з Одеської обласної прокуратури на його користь вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням у розмірі 23  007,77 грн і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 квітня 2020 року по день ухвалення судового рішення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні;
- стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням у розмірі 23  007,77 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 24 червня 2021 року касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року задоволено частково. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в цій справі скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року залишено без змін.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року в частині відмови у задоволені позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 квітня 2020 року по 17 серпня 2021 року у розмірі 2 454,16 грн.
Ухвалами Верховного Суду від 23 вересня 2021 року, від 19 жовтня 2021 року та 20 грудня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №420/4887/20 було повернуто особі, яка їх подала.
10 січня 2022 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №420/4887/20.
Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2022 року визнано неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року в справі №420/4887/20 та касаційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання до суду касаційної інстанції, заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. У вказаній заяві скаржник на обґрунтування поважності причин пропуску строку послався на ті ж обставини, оцінивши які Суд в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 31  січня 2022 року дійшов висновку про їхню неповажність.
Так, скаржник зазначає, що він самостійно представляє свої інтереси та у період з 02.08.2021 по 02.11.2021 перебував на лікарняному у зв`язку з проведеною операцією - заміною кульшового суглобу та не міг без сторонньої допомоги пересуватися. Окрім того, він хворів на COVID SARS-19, а тому не міг відвідувати поштові відділення. Указані обставини скаржник вважає об`єктивними причинами, що не залежали від його волі та унеможливлювали своєчасну підготовку процесуальних документів у належний спосіб. 
Оцінюючи вказані обставини, Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.
Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.
Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.
В ухвалі від 31 січня 2022 року у цій справі Верховний Суд критично оцінив доводи скаржника щодо його перебування у період з 02 серпня 2021 року по 02  листопада 2021 року на лікарняному, оскільки, по-перше, з наявних матеріалів касаційної скарги вбачається, що повний текст оскаржуваного судового рішення було отримано скаржником особисто 28 серпня 2021 року. По-друге, на підставі даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" Судом установлено, що позивач направляв до Суду касаційні скарги 16 вересня 2021 року - засобами електронного зв`язку, 25  вересня 2021 року та 29 листопада 2021 року- засобами поштового зв`язку. Отже, доводи скаржника про те, що у період з 01 вересня 2021 року (наступний робочий день після отримання скаржником повного тексту оскаржуваного судового рішення) по 02 листопада 2021 року він не мав фізичної можливості направити касаційну скаргу до Суду не відповідають дійсності. Також скаржником не зазначено жодних причин та не надано Суду жодних доказів на підтвердження поважності пропуску ним строку на подання касаційної скарги у період з 03 листопада 2021 року по 04 січня 2022року.
Скаржником не надано Суду належних, достовірних та достатніх доказів щодо періоду захворювання на COVID SARS-19 та його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим указані доводи не приймаються Судом до уваги.
Суд також зауважує, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з організаційною діяльністю заявника (неналежне оформлення).
Отже, клопотання скаржника про його поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати обґрунтованим, оскільки неодноразове невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску такого строку, адже є такою, що залежить виключно від волі особи, яка подає касаційну скаргу, а тому не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.
Отож зазначені скаржником причини пропуску строку на подання касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а отже, не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
З урахуванням наведеного Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи, що скаржником не наведено інших поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а також не надано належних доказів на їхнє підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року в справі №420/4887/20.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    С.А. Уханенко